21. 3. 2013
Prudký nárůst těžby břidlicového plynu a ropy vrací do Spojených států průmyslovou
výrobu a posiluje celkovou hospodářskou kondici země.
![Břidličný plyn](/media/49326/800pxmarcellusshalecloseup_601x451.jpg)
Když Ken Alexander v 70. letech nastoupil do ocelárny J&L v
pensylvánské Aliquippě, pracovalo v ní 17 tisíc zaměstnanců.
Americké ocelářství však nedokázalo držet krok s levnější
zahraniční konkurencí, což nutně vedlo k masivnímu propouštění. V
roce 1984 pak společnost J&L tuto pensylvánskou ocelárnu zcela
uzavřela. Před čtyřmi lety navíc kvůli recesi ukončil činnost také
ocelářský závod v Ambridge, který se nacházel na druhé straně řeky
Ohio a ve kterém Ken nakonec našel nové zaměstnání. Ken patřil k
posledním 20 zaměstnancům, kteří v podniku zbyli jako
hlídači.
Podobných opuštěných továren je v dané oblasti více, s jejich
plechovými stěnami si tak dnes pohrává už jen mrazivý vítr z
Apalačských hor. Svého času známý ocelářský region v okolí
Pittsburghu přežil v průběhu let řadu krizí (názvem Oceláři se
ostatně chlubí i místní tým hráčů amerického fotbalu), poznamenává
Ken, a každá z nich z něj vysála kus života - nyní ale konečně
přišla změna.
Ambridgeská ocelárna, kterou před šesti lety koupil ruský
konglomerát, nyní úspěšně vyrábí. Na 400 zaměstnanců zde z
ocelových kulatin pocházejících z jiné nedaleké továrny vytváří
bezešvé trubky, které se mimo jiné využívají při ropných vrtech. Management společnosti nyní
hbitě využívá sezonního zklidnění poptávky a odstraňuje provozní
problémy, aby mohla ocelárna zvýšit kapacitu.
Jiné firmy na rozkvět místního ocelářského průmyslu sázejí ještě
více. V ohijském Youngstownu, 80 kilometrů na severozápad od
Pittsburghu, investovala francouzská společnost Vallourec 650
milionů dolarů do zbrusu nové ocelárny, která produkuje podobné
trubky. Výrobu firma zahájila loni v říjnu s 350 pracovníky. V
pensylvánském Brackenridge, zhruba 50 kilometrů opačným směrem, pak
společnost Allegheny Technologies za 1,1 miliardy dolarů postavila
novou válcovnu na výrobu nerezové oceli a dalších speciálních kovů.
V roce 2011 otevřel v Ohiu novou továrnu za 100 milionů dolarů také
gigant US Steel, opět se zaměřením na ropný a plynárenský průmysl. Dodejme, že v
ohijském Cantonu postavil za 200 milionů dolarů závod také jeho
americký konkurent Timken.
Hlavní důvod výše uvedených investic se nachází několik tisíc
metrů pod zemí, konkrétně v geologické formaci Marcellus, která
obsahuje obrovské zásoby zemního plynu v drobných pórech hornin.
Podle odhadů jde o vůbec největší ložisko zemního plynu v Americe
(táhne se zhruba 1000 kilometrů podél Apalačského pohoří, ze státu
New York do Západní Virginie). Nicméně těžba s využitím štěpení a
směrového vrtání zde začala teprve nedávno.
Jen loni vláda Pensylvánie povolila 2484 podobných "nekonvenčních"
vrtů, přičemž 1365 z nich bylo skutečně provedeno. V první polovině
roku 2012 vyprodukovaly vrty v pensylvánské části formace Marcellus
přes 250 miliard krychlových metrů plynu, tedy o zhruba 120 miliard
krychlových metrů více než ve stejném období v roce 2011. Pro
úplnost jen dodejme, že ještě v roce 2008 se zde netěžilo téměř
nic.
Břidlicové ráje
Vydáme-li se do jihozápadní části státu, jsou výhody této
"břidlicové revoluce" vidět na každém kroku. Na mnoha místních
farmách se objevily nové střechy, ploty, stodoly či traktory a
silnice jsou plné nablýskaných zánovních dodávek. Podle jednoho
odhadu si obyvatelé Pensylvánie, kteří na své půdě povolili vrty,
loni přišli na 1,2 miliardy dolarů. V okolí Pittsburghu, největšího
města v dané oblasti, se rozrůstají kancelářské zóny, v nichž
dominují těžařské firmy, jejich dodavatelé a subdodavatelé,
právníci a specialisté na životní prostředí. V době oběda jsou
přeplněné i ty nejobyčejnější restaurace, což místní nesou s
nelibostí.
Podle analýzy výzkumné společnosti IHS dnes formace Marcellus v
Pensylvánii nabízí práci více než 100 tisícům lidí. V roce 2020
jejich počet podle všeho přesáhne 220 tisíc. Analytici IHS uvádějí,
že místní ekonomika na břidlicovém plynu loni vydělala 14 miliard
dolarů, a odhadují, že v roce 2020 mohou příjmy dosáhnout až 27
miliard dolarů. Veškerá tato ekonomická aktivita navíc podle IHS
státu už přinesla téměř tři miliardy dolarů na daních. Nový
"poplatek" (republikánský výraz pro daň) z těžby plynu, který
státní zákonodárci přijali v loňském roce, by měl v budoucnu tyto
příjmy zvýšit ještě více.
Kromě Pensylvánie ovšem z břidlicového boomu těží také několik
dalších států. Podobný vývoj tak lze sledovat rovněž v Arkansasu,
Louisianě, Oklahomě a Texasu. Podle amerického ministerstva
energetiky vzrostla těžba břidlicového plynu ve Spojených státech v
letech 2007 až 2010 více než čtyřnásobně. Za posledních pět let se
tak produkce plynu zvýšila o 20 procent a Spojené státy se staly
vůbec největším producentem zemního plynu na světě. Ropný a plynový gigant BP předpovídá, že severoamerická produkce
břidlicového plynu, především ze Spojených států, poroste do roku
2030 v průměru o 5,3 procenta ročně.
Amerika již produkuje tolik břidlicového plynu, že se to nutně
muselo projevit na jeho místní ceně: milion britských tepelných
jednotek (mmBTU) se ještě v roce 2008 prodával za více než 13
dolarů, loni to už bylo jen za jeden až dva dolary. V mezinárodním
srovnání je plyn ve Spojených státech pozoruhodně levný. Podle
Mezinárodní agentury pro energii (IEA) USA měly v roce 2011 po
Kanadě druhé nejnižší ceny plynu pro průmysl (mezi bohatými
zeměmi). Americké továrny tak za plyn platily třetinu toho, co
firmy v Německu, a čtvrtinu toho, co jejich konkurenti v Jižní
Koreji, - ceny navíc od té doby dále poklesly.
V praxi vede levný plyn mimo jiné také ke snižování cen elektřiny,
neboť mezní dodávky energie ve Spojených státech zpravidla
pocházejí z plynových elektráren. Podle IEA v roce 2011 platily
americké továrny za elektřinu ve srovnání s firmami působícími v
Chile či Mexiku zhruba polovinu a ve srovnání s italskými
konkurenty pak dokonce jen čtvrtinu. V New Yorku byly loni ceny
elektřiny vůbec nejnižší od roku 1999, kdy stát umožnil vznik
standardního velkoobchodního trhu.
Investoři pak těchto výhodných cen chtějí přirozeně využít. Kromě
ocelářství tak masivně investují do nejrůznějších energeticky
náročných průmyslových odvětví, mimo jiné do výroby plastů či
hnojiv. Petrolejářský gigant Shell kupříkladu zvažuje, že nedaleko města
Ambridge, severně od řeky Ohio, vybuduje za mnoho miliard dolarů
"výrobnu", která bude z etanu pojícího se s velkou částí plynu z
formace Marcellus produkovat etylen, tedy základní surovinu pro
výrobu plastů.
Na pobřeží Mexického zálivu (dalšího důležitého ložiska
břidlicového plynu) rozšiřují společnost Chevron Phillips, Dow
Chemical, Formosa Plastics, Occidental Petroleum a Williams své
stávající chemické továrny, nebo rovnou stavějí nové. Chemička
Methanex se dokonce rozhodla rozebrat jednu ze svých chilských
továren a přepravit ji do Louisiany, kde může využít nízkých cen
plynu. Společnost CF Industries rozšiřuje svoji místní výrobu
hnojiv. Ocelářská firma Nucor buduje novou továrnu. Jihoafrický
Sasol plánuje postavit rafinerii v
Louisianě a z plynu vyrábět benzin.
Několik firem pak chce v daném regionu vytvořit zařízení na
zkapalnění plynu a výsledný produkt pak vyvážet - oproti situaci
před několika lety, kdy zde byla spíše potřeba dovozních terminálů,
tak jde o dramatický zvrat.
Rozsáhlá americká potrubní síť vytváří podmínky pro relativně
likvidní a flexibilní celonárodní trh s plynem, takže nízkých cen
plynu a chemických produktů mohou využít i zákazníci, kteří se
nacházejí daleko od všech břidlicových ložisek. Egyptský
konglomerát Orascom plánuje investovat 1,4 miliardy dolarů a v Iowě
vybudovat továrnu na výrobu hnojiv. Firmy Bridgestone, Continental
a Michelin pak uvažují o rozšíření výroby pneumatik v Jižní
Karolíně, což by pomohlo zvrátit dlouhodobý úpadek tamní
produkce.
![Těžba břidlicového plynu USA](/media/49331/from-wes-gillingham-a_601x382.jpg)
Nová těžební místa břidlicového
plynu rostou na severovýchodě USA jako houby po dešti
USA brzy vytěží více než Saúdská Arábie
Ještě lepší zprávou ale je, že kvůli prudkému poklesu ceny
zemního plynu se americké vrtné společnosti vrhly na těžbu ropy. Těžaři tak odcházejí z bohatých ložisek
plynu, například z louisianské formace Haynesville, na místa, kde
musejí ropu získávat z drobných pórů ve
skále. Patří k nim například americká permská pánev či formace
Eagle Ford v Texasu, dále formace Bakken v Severní Dakotě či
formace Mississippian Lime, která se nachází na hranici mezi
Oklahomou a Kansasem. Do těžby těžko dostupné břidlicové ropy se pustili pomocí stejné technologie,
kterou úspěšně využívali u plynu. Za poslední čtyři roky tak
zvýšili americkou produkci ropy o
třetinu, na sedm milionů barelů denně. Vláda očekává, že během
následujících dvou let se daný objem ještě o milion barelů denně
zvýší. Ostatně, jen v případě formace Bakken od roku 2008 narostla
denní produkce ze 100 tisíc barelů na objem přesahující 700 tisíc
barelů. Podle odhadů společnosti BP
předeženou Spojené státy do konce letošního roku Rusko i Saúdskou
Arábii, a stanou se největším světovým producentem kapalných paliv, tedy ropy a
biopaliv.
Nově objevená ropa má na místa, kde se
těží, stejně blahodárný dopad jako těžba břidlicového plynu. Lety
do měst v Severní Dakotě jako Dickinson, Minot a Williston, o nichž
dříve nikdo neslyšel, jsou dnes vyprodány. Nejinak je tomu u
hotelů, a to také v neuvěřitelných vzdálenostech od Bakkenu. Prudce
vzrostly rovněž ceny nemovitostí. Ropný
průmysl nyní podle IHS tvoří 15 procent místní ekonomiky a ve
státě, kde nežije ani 700 tisíc obyvatel, díky němu vzniklo 72
tisíc nových pracovních míst.
I přes značný lokální dopad ovšem americký břidlicový boom dokázal
zvýšit globální produkci ropy maximálně o
dvě procenta, její cena se tak příliš nezměnila. Výrazně ale
přispěl ke snížení objemu amerického dovozu. Podle odhadu IHS klesl
deficit obchodní bilance v roce 2012 díky těžbě břidlicové ropy o 70 miliard dolarů, tedy o 10
procent.
Celkově tak podle IHS "nekonvenční" ropa
a plyn v roce 2012 vedly ke vzniku ekonomické aktivity, která
přinesla příjmy ve výši 238 miliard dolarů, 1,7 milionu pracovních
míst a 62 miliard dolarů na daních. Daný odhad zohledňuje výzkum,
samotnou těžbu, související dodavatelské řetězce a výdaje nově
zaměstnaných obyvatel. Opomíjí však sekundární účinky nižší ceny
plynu, elektřiny a chemických produktů. V loňském roce předpovídala
Americká rada pro chemii (ACC), že v příštích několika letech
povede levný plyn k investicím ve výši 72 miliard dolarů. Tento
údaj navíc počítá jen s osmi odvětvími, v nichž je po plynu
největší poptávka. To by v letech 2015 až 2020 vedlo ke vzniku
ekonomické aktivity, která by zajistila příjmy ve výši 342 miliard
dolarů a vytvoření 1,2 milionu nových pracovních míst. Různé úrovně
samosprávy by si pak přišly na dalších 26 miliard dolarů ročně na
daních.
Z Číny zpět do USA?
Z nižších cen energií mají prospěch v podstatě všechny americké
podniky i spotřebitelé. Efekt nemusí nutně vést k výrazným
investicím, může však stačit k tomu, aby americkým továrnám,
jejichž mzdové náklady rozhodně nejsou nejnižší, pomohl obstát v
boji se zahraniční konkurencí.
Ekonomové z bank Citigroup a UBS odhadují, že díky "břidlicové
revoluci" se růst amerického HDP v příštích několika letech ročně
zvýší o půl procenta. Ti, kteří Spojeným státům předpovídají
renesanci výroby, považují právě levné energie za jeden z klíčových
faktorů. Náklady na pracovní sílu v Číně podle těchto hlasů
neustále stoupají, a nejinak tomu je také u transportu čínského
zboží přes Pacifik. Stále kratší výrobní cykly zároveň zvýhodňují
továrny nacházející se v blízkosti samotných spotřebitelů. Pokud je
navíc nedaleko také centrála, je mnohem snazší udržet kvalitu a
ochránit duševní vlastnictví. Přidáme-li nižší náklady na energie
či petrochemické produkty, začíná vypadat
tuzemská výroba o poznání atraktivněji.
Objem americké produkce zůstává aktuálně pod úrovní z roku 2007 a
deficit obchodní bilance s Čínou stále roste. Objevují se však
první vlaštovky přicházejících změn. Korporace GE přesunula výrobu
některých typů bílého zboží z Číny a Mexika do Kentucky a čínská
společnost Lenovo, která koupila sekci IBM specializující se na
vývoj osobních počítačů, plánuje návrat části výroby do Severní
Karolíny. Podíváme-li se ovšem na věc z dlouhodobého hlediska,
Spojené státy nebudou schopny přilákat podobné investory či si je
udržet, pokud zároveň nebudou disponovat kvalifikovanější pracovní
silou.
![Mapa Pensylvanie](/media/49321/marcellusshale_603x414.jpg)
Do státu Pensylvánie se díky
břidlicovému plynu pomalu vrací průmyslová výroba
1,2 mld. USD vydělali loni celkově obyvatelé
Pensylvánie, kteří na svém pozemku povolili vrty.
1,7 milionu nových pracovních míst vzniklo díky
"nekonvenčnímu" plynu a ropě loni v USA
vzniklo 1,7 milionu nových pracovních míst.
72 mld. USD investic zapřičiní podle odhadů
Americké rady pro chemii v příštích letech levný plyn v USA.
14 miliard dolarů vydělala ekonomice státu
Pensylvánie loni těžba břidlicového plynu a navíc zaměstnala okolo
100 tisíc lidí
Zdroj: Economia