24. 10. 2014
Ředitel Jednotky obchodu a marketingu Rafinérie
společnosti Unipetrol RPA Jaroslav Filip v tomto čase nevidí
důvod k obavám, že by se rafinérie v Kralupech měla
zavřít.
![Filip Kralupy](/media/90143/jaroslav-filip-2.jpg)
Od kdy pracujete pro společnost
Unipetrol?
V roce 2005 jsem byl osloven společností Unipetrol, abych
rozjel obchodní aktivity na Slovensku v oblasti paliv a stal
se jednatelem a ředitelem společnosti Unipetrol Slovensko. Během
pár let jsme dosáhli 15% podílu na slovenském trhu a
v současnosti jsme společností, která má obrat více než 500
milionů eur ročně. Patříme na Slovensku do top 40 podniků, co se
týče obratu. V obratu na jednoho zaměstnance jsme na první, druhé
příčce. Na slovenském trhu jsme dosáhli určitého podílu, který se
už pravděpodobně nedá výrazně zvýšit, tak jsme přešli
v minulém roce na obchodní aktivity směrem do Maďarska a
úspěšně je teď realizujeme. Od prvního února letošního roku jsem se
stal v rámci Unipetrolu RPA ředitelem Jednotky obchodu a
marketingu Rafinérie, nadále zároveň zůstávám jednatelem
společnosti Unipetrol Slovensko.
Nabídka takto významné pozice v Unipetrolu je
nepochybně oceněním vašich předchozích úspěchů...
Od začátku mé profesní dráhy v oboru jsem se snažil mnoho
naučit od kolegů. Jeden starší kolega mi kdysi řekl:
"V zahraničním obchodu můžeš lhát jen jednou, poprvé a
naposledy." Snažím se také držet hesla: Chemical business is our
pleasure. - Ano, musí mě ten byznys skutečně bavit. Zatím se dá
říci, že to tak je. Kdyby mě má práce nenaplňovala, tak dobrých
výsledků bych nikdy nedosáhl.
Na pozici ředitele Jednotky obchodu a marketingu
Rafinérie jste nastoupil v době, která pro rafinérský sektor
není jednoduchá. Řada rafinérií v Evropě byla dokonce
uzavřena...
Stejně jako v jiných oborech i v rafinérském oboru
platí, že pokud nebudeme hledat nové cesty a bude stát na místě,
nemáme v této době šanci dále přežít. Určité vlivy
makroekonomického prostředí ovlivnit nedokážeme. Musíme se
s nimi poprat. Diskonty oproti ropě Brent, se kterými jsme
nakupovali v minulosti, už pravděpodobně nikdy nebudou,
protože Ruská federace si našla alternativu směrem na Čínu. Většina
producentů ropy navíc začíná investovat do rafinérií, produktů na
trhu je více, to tlačí rafinérské marže směrem dolů. Na druhé
straně bohužel Evropská unie má určité požadavky, hlavně
enviromentální, takže pokud se srovnáváme s konkurenty
z jiných států mimo EU, které tuto povinnost nemají, máme
znatelnou nevýhodu. Zúčastnil jsem se jednání sdružení Europia, kde
zástupce jedné evropské země názorně prezentoval, že
environmentální orientace Evropské unie znevýhodňuje petrolejáře
zhruba o 50 dolarů za tunu oproti zemím mimo EU. Já neříkám, že je
to špatně, ale musíme se na to podívat tak, že Evropa není jediným
hráčem na globálním na trhu, jsou tu silní tygři z Asie a
Ameriky.
Unipetrol jediným vlastníkem České
rafinérské
Rafinérie v Evropě se octly v krizi, 15 jich
ukončilo provoz. Od vstupu do Unipetrolu prodělal PKN ORLEN podle
výročních zpráv v rafinérském segmentu deset miliard korun. Vy
jste navzdory tomu využili předkupního práva a odkoupili jste za 30
mil eur podíl Eni v ČRa (zbývá pouze formální souhlas UOHS).
Realizovali jste předkupní právo na podíl Eni v České
republice a získali tak stoprocentní podíl v České rafinérské.
Jaké jsou výhody a jaká rizika takového rozhodnutí, když spotřeba
paliv dlouhodobě klesá?
Všechno má své výhody a nevýhody. Obecně lze ale říci, že nejlepší
počet vlastníků je vždy jeden. V našem případě jde o
zjednodušení rozhodování v oblasti dalších investic a
optimalizaci a plné využití rafinérského portfolia. Pokud máte
samozřejmě více vlastníků, tak všechna strategická rozhodnutí musí
být konzultována mezi jednotlivými akcionáři. Dovoluji si tvrdit,
že právě v tom v důsledku nedochází k optimálnímu
vytížení celého portfolia a následně efektům, kterých je možné
dosáhnout. Samozřejmě zde existuje jistá elasticita poptávky,
z dlouhodobé perspektivy spotřeba paliv klesá. Naše výrobní a
prodejní možnosti jsou ale nyní takové, že věřím, že zabezpečíme
plné využití rafinérií.
Nezvýšilo se riziko tohoto kroku právě tím, že se vám
nepodařilo získat čerpací stanice Agip od Eni a síť Lukoilu, které
byly z podílu Eni převážně zásobovány, a tím jste přišli o
významnou část odbytu?
Stále hledáme jiné způsoby, jak navýšit efektivnost našeho
podnikání. Určitě sledujete, že jsme oznámili plány investic do
petrochemie, zejména výstavby polyetylenové jednotky
v Litvínově a při využívání vlastních surovin budeme schopni
docílit maxima z petrochemické marže. To je velice pozitivní.
Realizace investice do petrochemické výroby je
z časového hlediska mnohem delší než akvizice v oblasti
retailu. Jak v současnosti nárůst výrobní kapacity
řešíte?
Co se týká retailu, stále platí, co jsme říkali v minulosti. Máme
zájem o možné akvizice. Plánujeme navyšovat tržní podíl i
efektivnost retailu.
Skupina MOL, do které patří Slovnaft, akvizicí čerpacích
stanic Agip a Lukoil a jejich sloučením se v jejich počtu
dostává na druhé místo těsně za Benzinu a v oblasti distribuce
má nyní plně srovnatelný přístup na trh jako Unipetrol, jelikož
rafinérie v Bratislavě disponuje napojením produktovodem do
systému skladů Čepro. Jak vnímáte tak silného a navíc pro vás
osobně velmi dobře známého konkurenta?
Pro MOL a Slovnaft to byl jeden z bodů, který museli
uskutečnit. Portfolio rafinérie Slovnaftu podle mých informací
v poměru export a domácí trh je někde přes 70 % ve prospěch
exportu. S ohledem na již zmíněné tlaky na snižování spotřeby
paliv byl tento krok pro naši konkurenci nevyhnutelný. Co se týká
downstreamu, všechny firmy se snaží zhodnotit maximum výroby
v rámci vlastní sítě čerpacích stanic. Když se podíváme na
naše hlavní konkurenty tady v teritoriu, tak vidíme, že
investice do upstreamu je dost značná a vidíme dokonce, že někteří
naši soupeři se rozhodli optimalizovat určité aktivity na trhu
právě za účelem posílení aktivit v oblasti upstreamu. Ostatně
i PKN ORLEN, náš majoritní vlastník, se v uplynulém roce
rozhodl nakoupit pozice v těžbě ropy.
Rafinérie Slovnaftu má i "hlubší" zpracování ropy a
nezbývá jim tolik benzinu.
Určitě, ale já bych to tak kategoricky necharakterizoval. My
cílíme a investujeme v petrochemii, 270tisícová polyethylenová
jednotka je ve výsledku velmi efektivní náhradou za velký objem
benzinu.
Opakovaně se vážně diskutuje v médiích, mezi
odborníky i na vládních úrovni o možnosti uzavření rafinérie
v Kralupech...
Jako ředitel Jednotky obchodu a marketingu Rafinérie to vidím
z celkového evropského pohledu: Česká rafinérská vyprodukuje
zhruba jeden a půl milionu tun benzinu, to je přesně potřeba
českého trhu. Co se do České republiky neimportuje, to se musí
vyexportovat. Co se týče motorové nafty, tam ta situace je taková,
že Česká republika spotřebuje ročně 4,1 milionů tun dieselu a
výroba České rafinérské je na úrovni 3,3 milionů tun, tedy zhruba
800 tisíc tun se musí dovézt. V tomto čase nevidím důvod k
obavám, že by se Kralupy měly zavřít. V médiích se objevilo, že PKN
ORLEN je schopný do Česka dodávat motorovou naftu a benziny
z vlastní produkce. Když se ale podíváte na polský trh, tak
podle mých informací se dováží skoro jeden milion tun motorové
nafty do Polska a benzin je zhruba vybalancovaný, i když jsou tam
nějaké exporty v zimních měsících. Navíc PKN ORLEN má
obrovskou síť v Německu, čítající skoro 600 čerpacích stanic.
Z tohoto pohledu opravdu nejsou diskuze o zavření tuzemských
rafinérií na místě.
Nevyvážená preference biopaliva B100
Nedávno se odehrála v parlamentu zajímavá příhoda,
kdy na chvíli bylo odhlasováno poměrně masivní snížení spotřební
daně. Jaký je váš názor na výši spotřební daně na naftu
v Česku?
Co by se podle mého názoru mělo změnit, je poměr jednotlivých
spotřebních daní jednotlivých produktů. Já si myslím, že by se
Ministerstvo financí mělo podívat na poměry spotřebních daní mezi
B100, B30, B6 a B0. Pro náš sektor je nepříznivé, že oproti úlevě
na dani u B100 a na B30 potom není úleva na B6. Subjekty, které
uvádějí do oběhu B6, tak jsou určitým způsobem znevýhodněny. Různě
to řeší i země EU. Můj osobní názor je, že B30 je tradiční palivo
na českém trhu, B100 se rozšiřuje, a tak i B6 by měla mít určitou
úlevu. Vidím možnost nastavení poměru mezi B6 a B0, například by na
B6 mohla být o trochu nižší spotřební daň proti B0 adekvátně
k objemovému procentu. B30 a B100 má podle mne dnes preferenci
až moc velkou a spotřební daň by se v tomto případě měla
blížit úrovni klasických fosilních paliv. Třeba německý systém
nedělá mezi palivy žádný rozdíl a to je z dlouhodobého
hlediska asi nejférovější přístup.
Je podle vás neadekvátní preference B100 také důvodem,
že je prostředkem k daňovým podvodům určitého segmentu šedé
zóny?
Pravděpodobně ano, ale z pohledu jejího omezení je tady
vynikající návrh opatření Generálního ředitelství cel, podle něhož
by od 1. ledna 2015 měla být zavedena minimální spotřební daň na
čisté MEŘO ve výši 0,5 korun na litr. Je to dobře, protože bude
methylester jako palivo evidován v celním systému.
Na B100 přešla řada tuzemských dopravců, stoupla její
spotřeba. Neřekl byste mi, zda by podle vašeho názoru stálo za to
přitáhnout sem zahraniční provozovatele kamionové dopravy a o kolik
by se podle vás zhruba mohla spotřební daň snížit, aby je to
přilákalo k českým čerpacím stanicím?
Před časem došlo k devalvaci české koruny, takže problém byl
částečně vyřešen tímto způsobem. Dle mého názoru je to víceméně
v pořádku.
Úspěšná Benzina
Jak jako ředitel Jednotky obchodu a marketingu Rafinérie
hodnotíte splnění plánu zvýšení podejů a navýšení zisku Benziny
meziročně o 57 milionů korun na 100 milionů v prvním
čtvrtletí?
Mohu odpovědět jen z pohledu mé pozice. Já vnímám Benzinu
jako chytrého hráče, na kterém my stavíme. Benzina tvoří významnou
část našich prodejů. Počítáme s tím, že Benzině se bude dále
dařit zvyšovat tržní podíl i tržby. Jedním z důvodů zlepšení
výsledků společnosti je určitě i pokles šedé zóny.
Do jaké míry se podle vás podařilo eliminovat
prostřednictvím nové legislativy v oblasti distribuce
pohonných hmot působení šedé zóny?
Chceme, aby tržní prostředí na českém trhu bylo v rámci fair
play. Je to výrazný úspěch, co se prozatím podařilo udělat
v oblasti daňových úniků, kdy podíl šedé zóny se
z předpokládaných 20 % dnes pohybuje podle našeho odhadu do 5
%. Stát dále pokračuje ve velice efektivních krocích, což
kvitujeme. Jde nám o to, aby podmínky všech subjektů podnikajících
na trhu byly rovné.
Kromě vlastní sítě Benzina Unipetrol RPA má více než 100
pump v programu Partnerských čerpacích stanic, které jsou dalším
významným odbytištěm produkce rafinérií. Jaký podíl na prodejích
pohonných hmot mají partnerské čerpací stanice?
K Benzině, která má i franšízový program, se tyto stanice
nedají přičíst. Spadají pod náš velkoobchod. Chápeme společnosti,
které jsou hrdé na své logo a nechtějí franšízu. Takových partnerů
si také vážíme. Proto tady máme program Partnership, kterým
podporujeme byznys samostatných čerpacích stanic. Na jedné straně
jsou spolehlivým partnerem, který odebírá většinu pohonných hmot
z naší společnosti. Na druhé straně my takovýmto zákazníkům,
kteří jsou pevně s námi, vycházíme vstříc.
Jaké vás čekají zítřky?
Aktuálně bych si přál, aby nás žádným výrazným způsobem nezasáhla
krize na Ukrajině. Dále aby celý systém jakéhokoli byznysu fungoval
na bázi fair play. Potom se dá do budoucna hovořit nejen o dobrém
pocitu z výsledků společnosti, ale i z práce. Rád bych
osobně i v budoucnu zhodnotil své zkušenosti z oboru ve
prospěch lepších výsledků skupiny Unipetrol.
Ing. Jaroslav Filip (1967):
V roce 1991 jsem úspěšně ukončil studium na Vysoké škole
ekonomické v Bratislavě, obor zahraniční obchod, v roce
1993 po ukončení vojenské přípravy jsem začal pracovat
v Petrimexu, což je obdoba českého Chemapolu, kde jsem se
naučil chemickému řemeslu. Zodpovídal jsem za prodej produktů,
které vyráběla zejména rafinérie Slovnaft. V roce 1996, kdy
procházel Petrimex problémy, jsem využil nabídku přijmout post
v představenstvu nově založené společnosti Slov-Petrimex, kde
jsem zodpovídal za celý obchodní úsek. Pak po akvizici MOLu, který
na přelomu tisíciletí koupil Slovnaft, jsem přešel pod křídla
Slovnaftu a byl jsem zodpovědný za obchod s rafinérskými
produkty. V roce 2005 jsem byl osloven společností Unipetrol,
abych rozjel obchodní aktivity na Slovensku v oblasti paliv a
stal jsem se jednatelem a ředitelem společnosti Unipetrol
Slovensko. Během pár let firma dosáhla 15% podílu na slovenském
trhu a v současnosti je společností, která má obrat více než
500 milionů eur ročně. Od prvního února letošního roku jsem se stal
v rámci Unipetrolu RPA ředitelem Jednotky obchodu a marketingu
Rafinérie, nadále zůstávám zároveň jednatelem společnosti Unipetrol
Slovensko.
Autor: Tomáš Mikšovský, Zdroj: PETROLmedia