28. 11. 2014
Z hloubi vrtu, který byl v roce 1854 vyhlouben ručně pod
dohledem vynálezce petrolejové lampy a zakladatele dolu Ignacyho
Lukasiewicze, vyvěrá stále ropa. Bóbrka na jihovýchodě Polska je
nejstarší průmyslovou lokalitou na světě, kde se ropa dosud
těží.
![Bobrka Polsko vrt](/media/92198/bobrka.jpg)
Muzeum těžby ropy v polské
Bóbrce
Díky Lukasiewiczovi, polskému lékárníkovi, chemikovi a
průmyslníkovi, se Bóbrka stala kolébkou světového ropného průmyslu,
prohlašuje nikoli bez hrdosti Barbara Olejarzová, ředitelka Muzea
ropného průmyslu, které se rozkládá na 20 hektarech a sousedí se
starou šachtou.
"Všechno začalo tady," zdůrazňuje a ukazuje na obelisk, který
vztyčil v Bóbrce Lukasiewicz a jeho partneři u příležitosti
otevření vrtu a založení první naftařské společnosti na
světě.
Ignacy Lukasiewicz se narodil v roce 1822 v obci Zaduszniki v
Haliči, která tehdy patřila rakouské monarchii. O 30 let později
ukončil studium farmacie na Vídeňské univerzitě a zajímal se o
"skalní olej", s nímž se lidé již po staletí ve východních
Karpatech setkávali.
Po nesčetných pokusech, provázených občas požáry a explozemi, se
mu zdařila frakční destilace suroviny, a tak vynalezl první
petrolejovou lampu. V červenci roku 1853 osvítil těmito lampami
nemocnici ve Lvově, který tehdy patřil k Rakousku. O rok později
zažehl ve městě Gorlice první pouliční petrolejovou svítilnu na
světě.
Aby měl dostatek petroleje, musel se naučit ropu dobývat. "V
Bóbrce hloubili první šachty vlastně studnaři, a to s pomocí
krumpáčů, lopat a kladiv. Byla to těžká a nebezpečná práce,"
citovala Olejarzovou agentura AFP.
Při hloubení vrtu bylo třeba se obávat sesuvů půdy, záplav či
úniku plynu. Často docházelo ke smrtelným úrazům. Kopáči tedy
podepírali stěny hlavní šachty prkny a vyplňovali spáry cizrnou,
hrachem či boby, které v kontaktu s vodou zvětšovaly svůj objem,
takže konstrukce pak byla pevná. Aby měl horník v hloubce větrání,
sestupoval dolů s ptákem uvázaným na šňůře, jehož máchání křídly
sloužilo jako přírodní ventilátor.
V roce 1874 registrovaly rakousko-uherské úřady v Bóbrce 11 vrtů.
Ten nejhlubší sahal do hloubky 150 metrů, vše se přitom kopalo beze
strojů. Brzy se však vrty hloubily různými technikami, vyvinutými
zejména ve Spojených státech.
"Na samém počátku sem přijel některý z Rockefellerů osobně nebo
zastoupený některým spolupracovníkem, aby zjistil, jak lze vyrábět
ze surové ropy petrolej," uvádí Olejarzová. "A Lukasiewicz jim řekl
všechno. Když se ho ptali, kolik chce za tyto rady, odpověděl jim
prý, že to je zadarmo, protože to dělá pro dobro lidstva, a ne pro
vlastní obohacení," dodává.
Lukasiewicz byl obzvláště skromný, dobrosrdečný a zapálený pro
svou věc. Soudil, že ropný průmysl má především zlepšit život v
chudé Haliči, uvádí Joanna Kubitová ze střední technické školy v
Krosnu na jihovýchodě Polska. "Život obyvatel kraje se díky příjmům
z nového průmyslu změnil. Tehdy se říkalo, že každá cesta v Haliči
je dlážděna Lukasiewiczovými denary, protože on vynakládal mnoho ze
svého bohatství na veřejně prospěšné projekty," dodává.
"Jeho skromnost se však obrátila proti němu. Je méně známý než
jiní polští vědci, jako je Mikuláš Koperník nebo Marie
Curie-Sklodowská. Nechtěl, aby se o něm mluvilo, nerad se nějak
vyvyšoval a za svého života učinil všechno pro to, aby se na něj
zapomnělo," zdůrazňuje Olejarzová.
Zdroj: ČTK