6. 11. 2013
Světové ropné koncerny, které
si dělaly naděje na zisky z libyjské ropy, zažívají zklamání. Místo stability zmítá
zemí chaos a americké i evropské společnosti zvažují brzký
odchod.
![Libye nestabilita](/media/67124/99af3af2d8ab11e0908900144feabdc0.img.jpg)
Krize, kterou ropný sektor v zemi
zažívá, eskalovala v říjnu. Libyjský export ropy rekordně poklesl na 150 tisíc barelů
denně, což je zhruba jen desetina v porovnání s érou před začátkem
občanské války, která v říjnu 2011 vyvrcholila smrtí bývalého
diktátora Muammara Kaddáfího.
Země zůstává dva roky po jeho odchodu vnitřně rozdělena a plná
ozbrojenců, kteří odmítají odevzdat zbraně s odůvodněním, že boj
proti "zbytkům" Kaddáfího režimu ještě neskončil.
Jejich obětí jsou i ropná pole a
exportní terminály. Na ropu nejbohatší
východ země s centrem v Benghází nevyváží černé zlato už od
července, a to kvůli obsazování ropných
zařízení milicemi i sporům o autonomii v Tripolisu.
V říjnu si Benghází za tímto účelem vytvořilo vlastní vládu a
parlament.
Unesený premiér
Blokádou trpí například největší ropný
terminál v zemi - přístav Es Sider na východě, v němž mají
přepravní zásobníky americké ropné firmy
Marathon a Conoco Phillips. Marathon nyní uvažuje o odchodu z
Libye, čímž by následoval koncerny ExxonMobil, jenž oznámil odchod
v říjnu, a Royal Dutch Shell, který
odešel už loni. Hlavními důvody jsou slabé zisky a špatná
bezpečnostní situace.
Vláda v Tripolisu je bezmocná. Její mandát sice vzešel z loňských
svobodných voleb, ale i sami ministři se stávají terčem útoků -
libyjský premiér Alí Zajdán se v říjnu na pár hodin ocitl v rukou
skupiny ozbrojenců, kteří ho unesli z tripoliského hotelu
Corinthia.
Některé milice tvoří náboženští radikálové, jiné amatéři snažící
se profitovat z obchodu s drogami, zbraněmi či africkými
uprchlíky.
Útoky míří i na Evropany
Pro ropné firmy se situace dál
zhoršila v říjnu, kdy se problémy z libyjského východu rozšířily i
do dalších míst. Velký ropný terminál
Mellitah, který na západě Libye spoluprovozuje italská ropná společnost Eni, od října blokuje skupina
bojovníků z komunity Berberů, kteří po vládě žádají uznání jejich
práv jako etnické menšiny. Na jihozápadě země zase skupina
ozbrojenců z kmene Tuaregů vyřadila z provozu těžební zařízení,
spoluprovozované španělskou firmou Repsol.
Nejen firmy, ale i vláda v Tripolisu přicházejí o miliardy dolarů
a zvyšuje se i cena ropy na světovém
trhu. Libye je totiž třetím největším producentem v Africe a
důležitým dodavatelem pro Evropu.
"Musíme vybudovat stát s armádou, policií a institucemi. Ale jsou
tu lidé, kteří tomu chtějí zabránit," prohlásil premiér Alí Zajdán
poté, co byl po svém únosu osvobozen.
Firmy odrazuje i fakt, že se množí útoky na západní cíle. Skupina
jménem Ansár aš-Šaría loni zabila amerického velvyslance v zemi
Christophera Stevense. Výbuchy bomb nedávno poškodily konzuláty
Švédska a Finska v Benghází.
Na začátku října se stala terčem ostřelování z granátometů ruská
ambasáda v Tripolisu, v dubnu zase budova zastupitelství
Francie.
Experti se domnívají, že situaci bude muset nakonec řešit OSN,
která se musí pokusit prosadit v zemi odzbrojení milicí.
Libyjská vláda se mezitím pokouší ropný
sektor povzbudit: od ledna zvýší mzdy zaměstnancům ve státních
ropných firmách téměř o 70 procent.
Libyjský útlum
150 TISÍC BARELŮ
ropy denně v současné době vyváží Libye.
V éře před občanskou válkou, která skončila v říjnu 2011, přitom
země exportovala denně 1,25 milionu barelů.
67 PROCENT činí nárůst mezd, který vláda slíbila
pracovníkům v ropném sektoru od
ledna.
Autor: Lucie Beranová, Zdroj: Hospodářské noviny