2. 3. 2018
Dnes nejsilnějším argumentem pro pořízení elektromobilu
je tvrzení, že je bezemisní. To je však pravda jenom napůl. Nulové
emise jsou samozřejmě v místě jeho provozu, ale energie,
kterou využívá ve valné většině případů bezemisně vyrobena nebyla.
Je tedy jasné, že míra ekologičnosti elektromobilu je silně závislá
na tom, odkud pochází elektřina, kterou se nabíjejí jeho
baterie.
![Nabíjecí stanice v Číně](/media/116877/ewebp1.jpg)
Pokud dáte automobil se spalovacím motorem na protiúčet za
elektromobil, je to stejné, jako když přesunete emise z jeho výfuku
do elektrárny. Současná elektřina globálně pochází z mixu fosilních
paliv, jaderné energie a energie z obnovitelných zdrojů. Proti
jádru se všude bojuje a využívání obnovitelných zdrojů
v naprosté menšině. Nejblíže pojmu zelené energie je patrně
Norsko, kde prakticky celou spotřebu elektřiny pokrývají vodní
elektrárny. Většina největších trhů elektromobilů na světě je ale z
valné části závislá na fosilních palivech.
Nyní se mluví o Číně jako o největším trhu pro
elektromobily, ale zde se elektřina vyrábí převážně z uhlí. Hodně
automobilů, které pohání elektromotor jezdí také v Severní Americe,
která většinu elektrické energie vyrábí pomocí zemního plynu. Z
bezemisních jaderných elektráren pak profituje Británie a Francie.
Elektrárny spalující fosilní paliva samozřejmě nevypouštějí všude
stejné emise. Normy se dokonce liší i v jednotlivých státech USA.
Proto se všude liší i emisní faktor pro výrobu elektřiny, což
samozřejmě značně komplikuje výpočet emisní stopy každého
elektromobilu.
Vezmeme-li v úvahu emise elektráren, může být
elektromobil klidně zodpovědný i za více než 100 gramů emisí oxidu
uhličitého na každou ujetou míli (1,6 km). Například na
elektromobil provozovaný v Číně připadá více než dvojnásobek emisí
ve srovnání s tím, kdyby jezdil ve Spojeném království. Přesto jsou
tyto hodnoty ve srovnání se stejně výkonným automobilem, který
pohání spalovací motor, výrazně lepší. Podle výpočtů expertů
agentury Bloomberg činil tento rozdíl v "čistotě" bezmála 40
procent. Lze proto předpokládat s ohledem na neustálý růst podílu
solární a větrné energie v energetickém mixu, že by tento rozdíl
mohl do roku 2040 stoupnout na 67 procent.
Autor: jk