16. 5. 2016
V listopadu loňského roku schválila vláda Národní
plán čisté mobility. Naplňují se tak příslušné směrnice EU. Ale v
době, kdy až 50 procent produkce elektřiny států EU pochází
z fosilních paliv a výroba elektřiny z atomu se utlumuje, se
bohužel jeví vyzdvihování elektromobilů jako nonsens a pokrytectví.
Zejména čeští příznivci elektromobility navíc mohou brzy přijít o
iluze, které jim ovšem po dlouhou dobu nikdo nebude nahrazovat
iluzemi jinými.
![Tesla Model S_Supercharger](/media/115232/tesla-model-s.jpg)
Elektromobil a nabíjecí
stanice jsou zcela běžným obrazem dopravy v Norsku
Co je to čistá mobilita?
Citujme z tiskové zprávy MPO z listopadu loňského roku: "…V
příštích letech by mělo po českých silnicích jezdit stále více
elektromobilů a automobilů na alternativní paliva. K dosažení
tohoto cíle, který bude mít pozitivní dopady na kvalitu života ve
městech a též pomůže snížit závislost ČR na ropných produktech,
pomůže Národní akční plán čisté mobility (NAP CM)…Podpora
nízkoemisních vozidel přispěje především ke snížení produkce emisí
ze sektoru silniční dopravy. Chceme proto také motivovat samotné
občany a firmy, aby nákup elektromobilů a vozidel na alternativní
paliva zvážily…". Potud tedy oficiální stanovisko.
Naplňujme směrnice EU!
Vládní návrh dokumentu NAP CM byl ještě před loňským schválením
předložen k připomínkovému řízení (pozdě a pod časovým tlakem
EU) i našim profesním sdružením petrolejářů - tedy odborníkům z
ČAPPO a SČS. Interní debata se však poněkud míjela
s koncepčním cílem a tendenčně se u některých odborníků
omezila zejména na kritiku CNG. Zajímavé ale bylo, že silně
problematické elektromobilitě nikdo - snad kromě úředníků
z MPO - nepřikládal zvláštní důležitost. Považujme to prosím
za velmi typický obraz české reality: elektromobilitu totiž nikdo
z odborníků při největší snaze nemůže brát zcela vážně! A asi
je důvod proč. Čeští příznivci elektromobility mohou totiž brzy
přijít o iluze, které jim ovšem po dlouhou dobu nikdo nebude
nahrazovat iluzemi jinými…
Na druhé straně jsou země jako kupříkladu Norsko, kde se
elektromobilita velice dynamicky rozvíjí, ovšem na zcela jiných
základech, ale zejména ve zcela jiné ekonomické a energetické
realitě. A kupodivu bez regulativů Evropské Komise. Postavme tedy
tu českou realitu do kontrastu s Norskem.
Motivace českých občanů a firem
V Česku existují 4 typické skupiny podporovatelů
elektromobilů. V té první jsou zejména různí aktivisté
v pozici všeznalých "elektro-insiderů" a dále bohatí
fanoušci, kteří zaplatí vysokou částku za své BMW i3 nebo se již
těší na ještě dražší nový model Tesla. Druhou skupinu tvoří
různí salonní analytici a geekové, kterým by elektromobil jistě
slušel stejně jako nejnovější smartphone nebo růžové elektrokolo,
opřené u vchodu cool kavárny v Karlíně. Třetí skupinou jsou
energetické společnosti, které mají významnou lobbystickou pozici
ve státních institucích. Čtvrtou kategorii jsou ony státní
instituce. První skupina ráda obětuje čas a peníze, ta druhá
většinou ani netuší, odkud že se v zásuvce nebo nabíjecí
stanici bere elektřina, ta třetí si dělá nutné ekologické P.R. a
čtvrtá kategorie jako obvykle tápe. Nikde ovšem ani stopa po běžném
občanu-motoristovi, po malém podnikateli nebo fleet managerovi
velké společnosti! Velmi typický je ovšem jeden údaj: na současných
1000 elektromobilů je u nás vybudováno 80 nabíjecích stanic. To je
12 elektromobilů na jednu. Zdá se tedy, že nejvíce motivované jsou
energetické společnosti.
Kde vzít v Česku "čistou" elektřinu
Citujme hlavního ekonoma Deloitte Davida Marka: "…podpora
elektromobility by měla být zvažována v širším kontextu ekologické
politiky a energetické koncepce…" Zlatá slova! Kdyby při současné
struktuře energetických zdrojů v ČR jezdilo např. 100 000
elektromobilů s průměrným denním nájezdem 150 km, kdy každý z nich
průměrně spotřebuje 16 kWh energie, pak musíme mít denně v
energetické soustavě k dispozici cca 1.6 GWh navíc. Počítáme-li se
současnými 45% výroby elektřiny z uhlí, by byl tento příkon
rovný každý den dvouhodinové produkci elektrárny Tušimice. Polovina
elektromobilů by tedy jezdila na hnědé uhlí. Teprve až budeme mít
alespoň 80% energie z jaderných zdrojů (nic lepšího totiž do 20 let
stejně nevymyslíme), pak se dá v Česku hovořit o nějakém
ekologickém efektu a "čisté mobilitě" elektromobilů.
Státní podpora?
Český stát ovšem přesto nezaváhal a začátkem března vyhlásil
podporu nákupu elektromobilů v tuzemských firmách 80 miliony korun.
Peníze poskytne z Operačního programu "Podnikání a inovace pro
konkurenceschopnost". Opět se potvrdilo, že chce-li něco tápající
český úředník podpořit, vymyslí dotaci. Samozřejmě, že žadatel musí
zpracovat příslušný projekt. Otázkou zůstává, co má drahý, byť
dotovaný, elektromobil společného s konkurenceschopností. Ale
asi bychom měli jásat - k současné tisícovce budeme mít brzy
asi tak o 150 konkurenceschopných polouhelných elektromobilů
více!
"Elektrické" Norsko
V této severské zemi je zcela jiná situace. Norský
energetický mix totiž vypadá úplně jinak, než průměr EU: 95%
elektřiny pochází z obnovitelných zdrojů (zejména vodních
elektráren). Nikomu asi neunikne, že právě tato skutečnost je asi
pro rozvoj elektromobility zcela zásadní. Norsko je navíc bohatý
stát a proto si může dovolit myslet to s čistou mobilitou
zcela vážně. Nikoli však formou regulativů nebo administrováním
dotačních titulů, ale čistě ekonomickými nástroji (viz box Motivace
norského občana). Výsledkem je strmý nárůst počtu
elektromobilů, které tvoří ročně až 23% nově registrovaných
vozidel. Elektromobily a odpovídající sítě nabíjecích stanic pak
v této zemi nejsou předmětem nijak zvláštních úvah a diskuzí -
Norové jezdí elektromobily protože se jim to jednoduše vyplatí a
nabíjecí stanice se staví, protože jsou potřebné. Přitom jistým
ekologicko-ekonomickým paradoxem této země je, že její bohatství
pochází z těžby fosilních paliv, která ovšem jdou převážně na
export.
Toto jednoduché srovnání ukazuje, že skutečně čistý elektromobil
může být jednoho dne běžnou součástí našeho života, ale
pravděpodobně toho nelze dosáhnout pouhými státními regulativy o
čisté mobilitě, ale daleko komplexnějším přístupem, počínajícím
především jasnou a také "čistou" energetickou koncepcí nejen
v Česku, ale v celé Evropské Unii.
ZDROJ: Energetický regulační úřad, Norwegian Electric Vehicle
Association, ČEZ, Delloite, idnes.cz
Motivace norského občana:
- Odečtení DPH při nákupu vozu
- Nulové mýtné na dálnicích a v tunelech
- Ve městě parkování zdarma
- Trajekty zdarma
- Přístup do pruhů pro veřejnou dopravu
- Snížená silniční daň
- Nízká cena el. energie pro nabíjení
Výsledek:
- Téměř 50 000 elektromobilů v provozu
- 23% nově registrovaných vozů jsou elektromobily
Počet registrovaných elektromobilů v Norsku do
loňského roku (NEVA Norway)
![graf elektromobilita](/media/121828/graf.jpg)
Autor: Miroslav Stříbrský