15. 7. 2013
Vlna falšování výrobků zasáhla i automobilový průmysl.
Zde se ale jedná o produkty, které souvisí s bezpečností
provozu - provozní kapaliny.
![Provozní kapaliny](/media/56274/motoroil.jpg)
V posledních letech zaznamenáváme čím dál více případů
falšování výrobků. Mediálně nejvíce propírané jsou však potraviny.
Papír zřejmě snese opravdu všechno. Každé obchodní oddělení je
hnáno za okamžitým ziskem, nikoliv dlouhodobě udržitelným rozvojem,
a klamání zákazníka se už dotklo i odvětví, která přímo ovlivňují
zdraví člověka. V automobilovém průmyslu jsou to pak provozní
kapaliny, které souvisejí s bezpečností provozu vozidla.
Případ první: motorový olej s hydraulikou
Současné prodejní ceny motorových olejů klesly tak nízko, že
ziskovými produkty jsou v podstatě pouze výrobky pro nejmladší
automobily s velkou přidanou hodnotou - tedy s nízkou
viskozitou, long-life oleje nebo s nízkým obsahem popela (low
SAPS). Chtít vydělat na nejprodejnějších komoditách pro starší
vozidla, jako jsou oleje 15W40 a 10W40, je dnes téměř nemožné. To
u některých producentů bohužel vede k tomu, že jsou tyto
oleje ředěny jinými, cenově levnějšími, médii. Falšování se provádí
pouze na úrovni naředění za studena, protože u nás je pouze minimum
skutečných výrobců olejů, kteří mají ohřev na přidávání viskózních
aditiv. Tím je také omezen sortiment látek použitelných
ke zlevnění. Vyskytly se případy, kdy byl motorový olej pro
servisní sítě naředěn hydraulickým olejem a nejen to, existuje i
pár výrobků, které obsahovaly několik desítek procent hydraulického
oleje vyjetého, tedy použitého.
Případ druhý: teplonosný olej
Některé průmyslové aplikace vyžadují k odvodu tepla
produkty, které vydrží i teploty nad 200 °C. Tam, kde se nedají
použít glykoly nebo silikonové kapaliny, používají se tzv.
teplonosné oleje. Jsou to speciální rafináty s vysokou
teplotní odolností a s antioxidačním aditivem. Jejich
prodejní cena se pohybuje okolo 100 Kč/litr - dle druhu. Co však
může mít zákazník ve svém zařízení, v konkrétním případě jde o
podnik v Libereckém kraji, kde v chladicím lisu na výrobu
plastů pro automobilový průmysl koluje materiál, jenž nákupčí
pořizují okolo 30 Kč/litr? Podle analýzy otěrových kovů, aditiv a
IR spektra se ukázalo, že jde o použitý motorový olej. Tedy
variantu, která na východ od našich hranic není v těchto
aplikacích až tak výjimečná. Ovšem uživatel nás tvrdošíjně
přesvědčoval, že dle dokumentace přece nakupuje značkový produkt
z Francie!
Případ třetí: glycerin v chladicí
kapalině
Když nepřidáte do nemrznoucí směsi inhibitory, za určitý čas
zkoroduje materiál chladicího systému. Pokud v ní snížíte
obsah nemrznoucí složky, může dojít k zatuhnutí a mechanickému
poškození systému. Tyto dvě varianty si vybrali jistí prodejci na
západním Slovensku (jde o firmy v okolí města Žilina) a začali
produkt ve velkém množství distribuovat i na český trh. Použili
k tomu glycerin bez jakýchkoliv aditiv a navíc ředěný vodou.
Voda se tam dostala proto, aby hodnoty jinak vysoké hustoty, indexu
lomu a viskozity glycerinu poklesly na úroveň ethylenglykolu, takže
kapalina se na hustoměru a refraktometru jevila jako velmi kvalitní
koncentrát chladicí kapaliny a při nalévání pak neměla hustotu medu
jako studený glycerin. Vcelku geniální nápad! Stačí však dát
produkt ke stanovení bodu tuhnutí do kryostatu, nebo analyzovat na
pH metru, vytitrovat a nebudete vědět, čemu se dřív divit. Zda
tomu, že výrobek neobsahuje žádné inhibitory koroze, stabilizátory,
odpěňovadlo či změkčovadlo tvrdé vody, nebo že při naředění 1:1
s vodou netuhne jako ethylenglykol při cca -38 °C, ale daleko
nad -30 °C. Protože jde opět o produkt určený do servisních
sítí - na dolití do chladicího systému, nepoznají se jeho vady
hned. Výrobek vlastně těží z toho, že byl přidán do
kvalitnějšího média, i když už použitého. No a za pár let, až začne
téct u vozidla vodní pumpa, už ani zákazník nebude vědět, kde mu
vlastně byla nemrznoucí směs naposledy dolita.
Případ čtvrtý: 15W40 jako syntetika
Na rozdíl od nemrznoucích směsí, kdy je stanovení jejich kvality
ještě v možnostech konkrétních výrobců nebo prodejců, pokud
jsou vybaveni základním laboratorním zařízením, je stanovení
výkonnostní a částečně i viskozitní třídy olejů už nad síly i
většiny nejšpičkovějších laboratoří v naší republice. A pokud
to umí, jdou náklady na jeden vzorek do desítek tisíc korun. Takže
jsou naprosto běžné případy, kdy se v motorovém oleji
vydávaném za plnou syntetiku - jakkoli je tento termín již dávno
přežitý - vyskytuje několik desítek procent oleje 10W40,
v horším případě i 15W40, který je jisto jistě položen na
minerálním základu. Nehledě na to, že u výkonnostní specifikace
takového oleje musíme přimhouřit oči a počítat s tím, že např.
u specifikace API je nutné minimálně jedno písmenko ubrat. Tudíž
nemáme uvnitř např. API SL-CI, což si přečteme na obale, ale
v lepším případě API SG-CF. Kdo to jedno písmenko na chodu
svého motoru pozná? To, že výkonnostní třída API SL-CI je určena
pro vozidla vyrobená do roku 2001, zatímco ta druhá jen pro motory
do roku 1990, se už jaksi neřeší.
Chyba je v nás
Je nutné si uvědomit, že jde veskrze o případy, kdy je produkt
k dispozici ve spotřebitelském obalu - balený v privátní
značce nebo jiném "no name" obalu, často bez uvedení skutečného
výrobce, data výroby nebo alespoň toho, kdo produkt naplnil. Může
jít také o dodávky volně ložených médií, tedy přinejmenším
v 1000litrových IBC kontejnerech, bez originální etikety. (Hle
ta podobnost s alkoholem obsahujícím metanol v PET
lahvích.) Koncový zákazník totiž často ani nevidí, co mu daný
servis do jeho vozidla nalil. Nevidí ve skutečnosti, naopak na účtu
často čte, že jde o značkový olej renomované firmy. Tyto
praktiky jsou v "potravním řetězci" prodejců a distributorů
z části vědomé. Koncový zákazník kromě odlišné barvy a vůně
těžko něco pozná a distributorovi je to často jedno, toho
zajímá jen cena. Takže se střednímu prodejci olejů, pokud má jen
minimální vybavení na smíšení olejových produktů, vlastně nelze
divit, že se takto chová, pokud chce vůbec prodat.
Politika jako morální příklad
Pouštím se do oblasti, ve které nejsem úplně kovaný, ale
domnívám se, že toto vše je odrazem chování naší politické elity.
Představitelé, jež by nám měli být vzorem morálních kvalit, jsou
pro nás spíše příkladem toho, jak my sami máme někoho ošidit
či vydělat. A co nejrychleji, protože za čtyři roky končí
volební období. Vždyť ono se na to nepřijde. Uvedu jeden příklad,
jak bychom se asi všichni měli chovat. Slepě nedůvěřovat, ověřovat,
kontrolovat, být opatrní. Když se naše firma, již předloni,
pokoušela expandovat na německý trh s chladicími kapalinami,
byl to velmi náročný a zdlouhavý boj. Nejprve trvala měsíce jednání
o ceně, množství a balení. Když už jsme si mysleli, že máme
vyhráno, následovalo najednou druhé kolo. Nikoliv o dalším snížení
cen, jak by bylo v Čechách a zejména u velkých obchodních
řetězců obvyklé, ale o kvalitě. Byly nám předány protokoly
z německé laboratoře, kde jsme museli zdůvodňovat, proč náš
produkt neobsahuje draslík a sodík v míře jako výrobky BASF,
a proč naopak obsahuje fosfor, když je v nemrznoucích
směsích zakázaný (anorganický fosfor není dovolený, ale toto byl
fosfor organického původu nutný pro změkčení vody). Je nutné
zdůraznit, že náš německý zákazník - partner prodloužil jednání až
do další sezóny přesto, že u našeho přípravku měl cenu o více
než deset centů na litr nižší, v přepočtu na množství šlo tedy
o úsporu až 1 milion korun ve srovnání s produktem, který
dosud používal. Přesto jej nekoupil hned. Na prvním místě pro něj
byla kvalita, nikoliv okamžitý zisk. Nakonec jsme všechno
vysvětlili, upravili a více než deset cisteren na německý trh loni
vyvezli. Bylo to pro nás ale velmi přínosné ponaučení. Důvěřuj, ale
vždy a důkladně prověřuj!
![Provozní kapaliny 9-2](/media/56015/provozni-kapaliny-9-2.jpg)
Hydraulické oleje: vlevo nový,
uprostřed použitý, vpravo degradovaný
Ing. Jan
Skolil
![Skolil](/media/17609/jan_skolil.png)
Autor tohoto článku se již desátým rokem věnuje problematice
vývoje provozních kapalin, nejprve ve firmě Velvana a v současnosti
ve společnosti Classic Oil s.r.o. Je součástí doktoranského
programu VUT v Brně, fakulty chemické, v oblasti teplosměrných
nemrznoucích kapalin. Je členem týmu odborných poradců redakce
magazínu PETROL.
Autor: Jan Skolil, Zdroj: PETROLmedia