4. 11. 2013
Hodnota firmy závisí na tom, kolik máme zásob," říká
Jana Hamršmídová, šéfka úseku geologie společnosti MND (dříve
Moravské naftové doly). "Takže pokud chceme ve firmě zvýšit těžbu,
musíme také zvýšit nalezené zásoby," dodává.
![Těžba ropy v Rusku](/media/49005/rusko-tezba-ropy-male.jpg)
I proto chce firma v příštích pěti letech proinvestovat jen na
průzkumných pracích v Česku okolo deseti miliard korun. A další
miliardy plánuje dát na expanzi do zahraničí.
Kolik každý rok investujete do průzkumu?
Jsou to stovky milionů ročně, nyní plánujeme dát každý rok jen do
realizace průzkumných vrtů více než půl miliardy korun. Dalších až
200 milionů korun investujeme do seizmických měření.
Rozjíždíte novou vlnu průzkumu. O co jde?
Vyhledávání nových ložisek probíhá neustále, v regionu Moravy se
hledá a těží ropa a plyn již sto let.
Logicky ale není možné se orientovat na stále stejná místa a
koncepty, ložiska uhlovodíků jsou neobnovitelná a omezená,
průzkumný potenciál v tzv. "konvenčních" hloubkách do 2,5 kilometru
se postupně vyčerpává. Proto se zaměřujeme i na nové formy
průzkumu, a to průzkum ve větších hloubkách - plánujeme průzkumné
práce do hloubek čtyř až pěti kilometrů, současně však máme z
poslední doby zajímavé objevy i v tzv. stratigrafických pastech,
kdy díky specifickému geologickému vývoji nacházíme ložiska i v
hloubkách okolo jednoho kilometru.
Hledáte tedy i mimo jižní Moravu?
V Česku pokrýváme prakticky všechny oblasti s potenciálem ložiska,
máme 2600 kilometrů čtverečních průzkumných území, to není jenom
Břeclavsko. Ideální je najít ropu a plyn.
Pokud najdete plyn, trvá to jeden až dva roky, než získáte všechna
potřebná povolení a napojíte ho na plynárenskou síť. U ropy můžete těžit poměrně rychle.
Dokdy má dnes MND zásoby?
Na to není jednoduchá odpověď. Vždy určujeme míru jistoty -
stoprocentně ověřené a ekonomicky vytěžitelné zásoby označujeme
jako zásoby 1P. V naftové praxi se nejvíce uvažují zásoby 2P - tedy
ty objevené zdroje s určitou mírou nejistoty v jejich velikosti.
Takže naše střednědobé zásoby podle 1P a 2P jsou naše zásoby
minimálně na dobu deseti let i více.
To není až tak dlouhá doba.
Hodnota těžařské firmy závisí především na tom, kolik má zásob k
těžbě. Naším cílem je tedy minimálně udržovat, nebo spíše zvyšovat
hodnotu zásob - to znamená, že ročně bychom měli najít sto procent
toho, co vytěžíme. A za poslední roky, kdy jsme nastavili tento
systém hodnocení a práce, se nám podařilo dosáhnout 120 až 130
procent, tedy nacházíme více, než kolik vytěžíme. Takže pokud
chceme ve firmě zvýšit těžbu, musíme také zvýšit nalezené zásoby.
Noví majitelé nechtěli utlumit těžbu a hlavní byznys je nyní do
zásadní míry postavený na ní.
Jaký je tedy nový plán společnosti?
Máme ambiciózní růstovou strategii, jejímž cílem je zdvojnásobit
zásoby k těžbě, které nyní máme. To není číslo vystřelené od boku,
naše strategie byla zpracována na základě aktuálních reálných
znalostí již objevených ložisek a současného zmapovaného
průzkumného potenciálu. Zpracovali jsme nový plán ověřování a
průzkumu. V následujících čtyřech letech bychom tak mohli namísto
současných 12 či 14 vrtů provést až 20 vrtů ročně. Dříve se přitom
někdy vrtalo jen čtyři až pět vrtů ročně.
A kolik do toho budete investovat?
Za následujících pět let to bude určitě mezi 3,5 až 4 miliardami
korun.
Jaká je dnes vaše těžba a jak se zvýší?
Jedná se zhruba o 5000 barelů denně
ekvivalentu ropy a zemního plynu.
Převedeno je to v ropě asi 175 tisíc
kubíků a u plynu je to 100 milionů. Dlouhodobý strategický cíl je
stát se významným hráčem v středoevropském kontextu. Je nám
samozřejmě jasné, že hlavní podíl této těžby bude nutné hledat v
zahraničí.
Chcete tedy razantně zvýšit těžbu?
Máme mezinárodní ambice. V rámci strategie byl definován okruh
zemí, na které se zaměřujeme. V principu se bavíme o celé střední
Evropě, Německu, Balkánu, Ukrajině, Rusku, Turecku a Gruzii.
Proč chcete do zahraničí?
Velikost ložisek na území České republiky je podstatně menší, než
je velikost světových nalezišť, to je dáno reálnými geologickými
podmínkami oblasti. Současně, jak jsem už uvedla, průzkumné a
těžební aktivity zde probíhají již sto let a velká část ložisek
byla již nalezena a jsou těžena. My chceme růst a ten je možné
realizovat zejména v zahraničí.
Je těžba v Česku o hodně dražší?
Těžba samotná ani tolik ne. Ale průzkum je náročnější, je zde
velmi komplikovaná geologická struktura, když ukážete seizmické
průzkumy někomu v Rusku, tak má problém vůbec najít, kde my plyn a
ropu hledáme. Jednoduše řečeno musíme
více vrtat a průzkum je drahý.
Jdeme více do hloubky
Co plánované vrtání ve větší hloubce?
Projekt Bohemian Foreland Exploration je zaměřen na průzkum v
hloubce pěti kilometrů a víc. Takový vrt je mnohem dražší než
konvenční vrty v běžných hloubkách do tří kilometrů. Cena jednoho
se bude pohybovat mezi 250 až 500 miliony korun. Takže je to
poměrně velké riziko a chtěli bychom do toho jít s partnerem. Nejde
jen o finance, ale i o profesní výměnu názorů. To je v daném
byznysu běžná praxe, do takovýchto projektů jde vždy konsorcium
investorů, kteří rozkládají své riziko. V našem byznysu je to navíc
tak, že to není o odvrtání jednoho vrtu, který máme nachystaný.
Může se stát, že na zásoby narazíme až při třetím, čtvrtém či pátém
vrtu.
To vám ale na normální vrty příliš financí
nezbude.
Toto je separátní projekt. S konvenčními průzkumnými vrty budeme
pokračovat sami, myslím si, že tomu nikdo nerozumí tolik jako my.
BFE je dlouhodobý projekt, připravujeme ho druhým rokem. Zatím
existuje základní memorandum, oslovili jsme partnery z celé Evropy.
Jsou dva, se kterými jednáme o detailech, nyní je ale jmenovat
nemůžeme.
Jaké tedy budou finální investice?
Máme zatím připravený projekt jednoho vrtu, který předpokládá
několik miliard kubíků plynu, jsou tu ale další plánované. Ty by
mohly obsahovat zásoby až desítky miliard kubíků v případě, že by
všechny zabraly. A investice bude podle počtu vrtů, očekáváme dvě
až tři miliardy korun. Pokud vezmeme tedy oba programy a BFE bude
perspektivní, bavíme se jen v Česku o investici zhruba ve výši
deseti miliard korun v následujících pěti letech. Záleží ale na
výsledcích prvních vrtů BFE a na ochotě partnerů investovat. Navíc
se celou dobu bavíme jen o průzkumných vrtech. Když ale na ložisko
narazíme, musíme realizovat těžební otvírku - tedy další vrty,
možná o 20 procent levnější než ty průzkumné, ale stále jsou to
stovky milionů korun. Dále něco stojí připojení na plynovou síť a
podobně. To jsou obrovské investice.
Hovořila jste o nárůstu i v zahraničí. Nedávno jste
kupovali ložiska v Gruzii. Kam dál míříte?
V zahraničí neděláme velký průzkum, zaměřujeme se na vyhledávání
zajímavých akvizic. Konkrétně se nyní zabýváme například jedním
projektem na Ukrajině a chtěli bychom tam být operátorem a dostat
se na tamní trh. Jakmile jednou na trh vstoupíte, můžete své
aktivity rozšiřovat o další akvizice.
A vaše plány v Německu?
To je další věc. Německu se chceme zaměřit na tzv. brownfields,
tedy ložiska, která byla v 80. letech zavřena a při tehdejších
cenách ropy a dostupných technologiích se
na nich nevyplatilo dále těžit. Často se z nich vytěžilo jen okolo
pěti procent ropy, běžně se dnes vytěží
mezi 20 až 30 zásob ropy. Většinou mnoho
lidí netuší, že 70 procent ropy v té zemi
zůstává. V Německu máme takto vybráno několik potenciálních ložisek
a plánujeme zde založení kanceláře. Do jednoho projektu právě
vstupujeme, ale vrtné práce jsme ještě nezahájili.
V Česku nic podobného neděláte?
Samozřejmě se snažíme maximalizovat vytěžitelnost na našich
ložiscích. Máme v tom už i poměrně slušnou zkušenost. Každé
procento vytěžené z těch zásob navíc jsou obrovské peníze.
Nejzářnějším příkladem je ložisko Dambořice, kde udržujeme
ložiskovou energii potřebnou k těžbě vtláčením plynu do vrcholové
pozice už od roku 1993. Díky této technologii dosahujeme unikátní
vytěžitelnosti více než 50 procent a stále těžíme. Současně díky
vtláčení plynu ložisko postupně připravujeme na podzemní zásobník
plynu. To ložisko je krásné a má úžasné vlastnosti. Doposud je to
vlajková loď MND. Další projekty zvýšení vytěžitelnosti ropy máme v pilotní fázi. Na jednom z našich
ložisek, kde máme těžší ropu, která hůře
teče, nyní například zkoušíme pilotní vtláčení polymerů, kde tu
ropu jako by vytěsňujeme směrem k
těžebním vrtům.
Krásné ložisko?
Ale určitě. Když každému geologovi řeknete, že tam máte pět
milionů kubíků ropy, mocnost kolektorů
sto metrů a jeden až dva Darcy propustnost. A každý bude u
vytržení.
Něco dalšího kromě Ukrajiny a Německa?
Již jsme realizovali významnou investici v Gruzii, zajímavé
investiční projekty analyzujeme v Rusku, Turecku a na Balkáně.
Cílem je expanze do zahraničí. Nejsme naivní a víme, že po sto
letech těžby má náš region své limity. Můžeme sice zkoušet nějaké
nové způsoby, které jsem zmiňovala, ale i tyto jsou omezené. Ale na
druhou stranu, každá generace geologů říká, že do deseti let ty
zásoby dojdou. Já jsem to slyšela i v těch 80. letech, když jsem
nastupovala. Ale připravujeme se na to, že se to může stát. To
bohatství firmy navíc již není v těch zásobách, ale i v lidech.
Naši lidé jsou použitelní prakticky kdekoliv.
Břidličný plyn v Česku těžit neplánujeme
Co Česko a břidličný plyn? Jaký je u nás
potenciál?
Naše společnost MND Drilling & Services v Polsku realizuje pro
mezinárodní firmy průzkumné vrtné práce. Tam to byl úspěšný
projekt, tedy pro nás byznysově. Ale ke komerčnímu využití se tam
dodnes prakticky nic nenašlo. Reálná komerční těžba funguje jen v
Americe, kde byl břidličný plyn definován jako státní program s
cílem minimalizovat závislost na dovozu.
Jsou takové možnosti u nás?
V principu tu ten břidličný plyn je. Jinak bychom tu neměli ani
konvenční ložiska. Ale vezmeme-li v úvahu místní podmínky, považuji
komerční využití plynonosných břidlic v naší oblasti za nereálné.
My jsme expertem v oblasti průzkumu a těžby konvenčních zásob
uhlovodíků, ale o těžbě břidličných plynů neuvažujeme. Nicméně jako
geolog považuji debaty o břidličném plynu u nás za zdémonizované a
politicky zneužité téma, v poslední době zúžené na problematiku
hydraulického štěpení. Tato metoda se přitom v regionu střední
Evropy běžně používá u méně propustných ložisek s cílem zvýšit
jejich vytěžitelnost již 70 let.
A jaké je riziko znečištění?
Riziko znečištění na povrchu je stejné jako u běžného vrtání a
podle mého názoru minimální. Vrtné soupravy jsou řádně zabezpečeny
proti jakýmkoliv únikům. Plynonosné břidlice se zde na jižní Moravě
nacházejí v zónách zcela izolovaných od oblastí využívaných
spodních vod. Přes tyto zóny hluboké vrty pouze procházejí, avšak
jsou zde zapaženy proti únikům. To ale nic nemění na tom, že MND
břidličné plyny těžit neplánuje a i já jsem "shale gas"
skeptik.
Jana Hamršmídová, 49 let
Pracuje od roku 2010 jako ředitelka úseku geologie v MND,
největší české společnosti těžící ropu a
plyn. V Brně a Bratislavě vystudovala obor inženýrská geologie,
hydrogeologie a užitá geofyzika. Hned poté v roce 1987 nastoupila
do MND na post hydrogeologa. V letech 2003 pracovala na Slovensku u
firmy Nafta Gbely, v letech 2006 a 2010
pak v Rakousku u RAG, kde se podílela na projektu 7 fields. Je
podruhé vdaná, má dvě dcery.
Autor: Petr Lukáč, Zdroj: Hospodářské noviny