4. 3. 2015
Výkonný ředitel ČAPPO Jan Mikulec a předseda SČS - Unie
nezávislých petrolejářů Ivan Indráček se shodují, že se omezil vliv
podvodníků s palivy, přesto k dalšímu pokračování ochrany trhu s
pohonnými hmotami v Česku zaujímají někdy dosti odlišné
postoje.
![Indráček a Mikulec](/media/97032/galleryimg.php.jpg)
Přibrzděné ovládnutí České rafinérské
Unipetrolem
SČS - Unie nezávislých petrolejářů podala rozklad proti
realizaci předkupního práva Unipetrolu na zbývající podíl
v České rafinérské od Eni, čímž by se Unipetrol stal 100%
vlastníkem českých rafinérií. A to i přesto, že Antimonopolní úřad
Evropské unie ani neseznal důvod se k fúzi vyjadřovat. Jaké
jsou podle vás důvody a důsledky dovolání?
Indráček: Když si přečtete zákon o hospodářské soutěži,
tak je tam řečeno, že by úřad neměl povolit fúzi, pokud by po fúzi
vznikl subjekt, který bude dominantní nebo který své dominantní
postavení posílí. Není sporu o tom, že z českých rafinérií je
český trh zásobován ze 70 %, tudíž už ze zákona by fúze neměla být
povolena. Sporné tedy je, jak vymezíme relevantní trh a jestli se
v případě této fúze bavíme skutečně pouze o trhu České
republiky, nebo jestli se máme na ten trh dívat jako na
středoevropský, od Hamburku po Pécs na jihu Maďarska, na kterém
Unipetrol dosahuje podílu hluboce pod 20 %, a tudíž touto fúzí
nevzniká žádný monopol. My si myslíme, že Česká republika je
samostatný trh, z řady důvodů, které jsme v Rozkladu
popsali, jej nelze vnímat jako plně integrální součást velkého
středoevropského trhu. To je ta právní část argumentace. Ta věcná
je, že by po převzetí mohlo dojít k růstu cen pro konečné
spotřebitele. Protože jestli dojde k růstu cen na úrovni
Unipetrol - distributor, logicky se to promítne na čerpací
stanice.
Mikulec: Já bych jen doplnil, že antimonopolní úřad
v Brně už v prvním stupni rozhodl, a podané podání je
proti tomuto rozhodnutí. Klíčová je otázka vymezení relevantního
trhu. V okolí České republiky je celá řada rafinérií a
v okruhu 500 km je zásobování z rafinérie ekonomicky
únosné. Pokud se navíc podíváme do statistik Českého statistického
úřadu, tak je vidět, že přeshraniční tok hmoty je někdy při malém
saldu poměrně výrazný oběma směry, takže geografická státní hranice
nepředstavuje vůbec žádnou zábranu. Navíc české rafinérie jsou
vystaveny konkurenčně vysokému tlaku, protože přece jen nejsou
v takové kondici, v jaké by být mohly a v jaké je
například rafinérie Slovnaftu v Bratislavě. Stačí se navíc
podívat na tři okolní země, kde rafinérský trh ovládá jediná firma,
ať je to Slovnaft v Bratislavě nebo v Maďarsku MOL či OMV
v Rakousku a kde k žádným cenovým extrémům
nedochází.
Indráček: Tohle je také argument, který používá Úřad pro
hospodářskou soutěž. Na to je poměrně jednoduchá odpověď. Všechny
ty tři trhy, které jste vyjmenoval, jsou trhy historické, tam
nedocházelo k tomu, že by je rafinérie ovládla díky nějakým
fúzím, ale prostě proto, že se zprivatizoval státní monopol. Když
se podíváte do médií, zjistíte, že například Slovnaft byl pokutován
za netržní chování. Ve chvíli, kdy máte tak silné postavení a
můžete si nastavit cenovou politiku, budete si vybírat, s kým
spolupracujete a s kým ne. Rozhodnutí českého úřadu není
doprovázeno žádnými podmínkami. Na Slovensku i v Maďarsku musí
firma mít jednoznačný ceník vázaný na splatnost či odebrané objemy
a nedodržením podmínek se vystavuje velmi silné sankci. Takové
podmínky nebyly v rozhodnutí Úřadu pro hospodářskou soutěž
vůbec nastaveny. Obáváme se, že Unipetrol bude svého postavení
zneužívat a vede nás k tomu zkušenost z jeho obchodního
chování v uplynulých dvou, třech letech, stejně jako zprávy o
jeho aktivitách likvidujících nezávislé petrolejáře v
Polsku.
Mikulec: To je odlišný úhel pohledu, protože všichni si
uvědomujeme, že historicky rafinérie v tehdejším
Československu byly dobře propojené, a kdyby Unipetrol měl
hypotetickou tendenci zvyšovat ceny, Slovnaft příslušné množství
zboží na náš trh dostane velmi pohodlně díky přímému přístupu do
produktovodu Čepra. Délka šetření je nepříjemná, protože se
prodlužuje stav, kdy není jasné, co bude. Z ekonomického
hlediska a hlediska řízení rafinérií to není zrovna příznivá
situace a každý měsíc navíc této nejistoty je
škodlivý.
Indráček: I já sdílím ten pocit, že to nepřispívá
vlastníkům. Na druhou stranu mám za to, že Unipetrol nebyl nikým
tlačen, aby předkupní právo uplatnil. Když do toho procesu šli, tak
s tím, že případný spor může trvat dlouhou dobu a museli
s tím tedy počítat. Úřad nemusí fúzi zcela zamítnout, ale může
ji povolit s omezujícími podmínkami, jak je běžné kdekoli ve
světě.
Kauce - stále živé téma
Podařilo se novou legislativou s 20milionovými
kaucemi vymýtit 15 až 20 % vlivu podvodníků na českém trhu?
Mikulec: S panem Indráčkem jsme se několikrát
potkali na pracovní skupině Ministerstva financí, která řešila
situaci vzniklou nálezem Ústavního soudu. Všichni zúčastnění, kteří
situaci v oblasti daňových podvodů a její vývoji dobře znají,
tedy zástupci Generálního ředitelství cel a Generálního finančního
ředitelství, tvrdí, že v pohonných hmotách podvody
z řetězových obchodů prakticky ustaly. A navíc nejenom velké
firmy, ale i ty menší, se kterými se občas potkáváme, říkají, že na
trhu konečně zavládlo prostředí, ve kterém se dá normálně
obchodovat.
Indráček: Nemyslím, že se podvody vyřešily. Prezentace
Ministerstva financí ukazuje, že rizikové dovozy týkající se DPH
klesly asi na třetinu. Jestliže jsme měli úniky 3,5 miliardy, tak
jsme ušetřili možná 2 miliardy. Česká republika ročně přijde o 80
miliard korun na nezaplaceném DPH většinou z daňových podvodů,
z toho pohonné hmoty podle dat Ministerstva financí
dělaly kolem 4 miliard, tedy jednu dvacetinu problému. Podvody tedy
zcela jistě existují, ale určitě jejich rozsah poklesl. Podstatnou
otázkou není, jestli 20milionové kauce zabraly, ale jestli jsme
mohli podvody řešit šetrnějšími způsoby nebo zvolit cílené řešení
místo celoplošného. Právě v nasazení celoplošného a extrémně
drsného řešení je Česká republika skutečným unikátem.
Zákon platí s výjimkou paušálně stanovené sazby za
kauci 20 milionů, kterou na základě odvolání 16 senátorů ústavní
soud nařídil stanovit jinak než paušálně.
Indráček: Tu akci jsme iniciovali my a byla směřována
proti výši kauce, nikoli proto kauci samotné. Musím doplnit, že
osobně jsem proti kaucím jako takovým, protože je považuji za
extrémní zásah do liberálního prostředí volného trhu. Nicméně
pravdou je, že na straně Ministerstva financí nebyla ochota řešit
to standardními opatřeními a SČS tak princip kaucí akceptovalo jako
jediné průchodné řešení. Je zvláštní, že v těch pár jiných
zemích, kde kauce použili, dokázali odlišit rizikový subjekt - tedy
"dovozce" - od zbytku světa, toho dovozce registrují a chtějí po
něm kauci.
Mikulec: Stále si myslím, že kauce jsou potřebné. Obecně
snad všichni uznávají, že pohonné hmoty nejsou komodita, se kterou
by mohl obchodovat každý. Nejde jenom o daňové podvody, ale i další
rizika, která s sebou obchodování a transport pohonných hmot nesou.
Také nezapomínejme, že kontrolovat 160 subjektů je daleko
snazší než 1800. Návrh, který je připraven jako novela Zákona o
pohonných hmotách, předpokládá, že základní kauce zůstává na výši
20 milionů korun, ale je možné snížení kauce na 10 milionů korun
poté, co subjekt, který žádá o kauci, prokáže, že se po dobu tří
let choval mravně a tři roky zpátky obchodoval v minimální
objemu 300 tisíc litrů kvartálně.
Nestane se v případě, pokud se to podaří
legalizovat klasickým legislativním procesem, že zase vstane
v samém závěru 16 senátorů, kteří budou chtít něco úplně
jiného?
Indráček: Já to neumím vyloučit. Mohu říci, že my
s tím modelem souhlasíme. Podle nás je ale 300 tisíc zbytečně
mnoho, protože objem byl stanoven v podstatě jen proto, aby
ukázal, že firma je tři roky zpětně aktivní na trhu pohonných hmot.
300 tisíc znamená 100 tisíc litrů měsíčně. S ohledem na menší
poctivé distributory jsme spíše byli pro hranici nižší, protože ve
chvíli, kdy někdo tři roky (byť i málo) něco distribuuje, tak to
zřejmě není bílý kůň. A pak je tady také druhý limit, se kterým
přišlo Generální finanční ředitelství - na sníženou kauci dosáhne
pouze distributor, který nebude prodávat více než 3 miliony litrů
měsíčně. Je to směšné, před rokem ležel na stole argument, že kdo
neprodá alespoň 1 milion litrů měsíčně, nemá na trhu co dělat, a
dnes je tentýž subjekt označen jako nehodný snížené kauce. Budeme
samozřejmě prosazovat úplné zrušení tohoto stropu. A i samo
"snížení" kauce na 10 milionů je směšné.
Co dřív? Reverse charge nebo registr pohonných
hmot?
Ministerstvo se snaží oživit projekt registru pohonných
hmot. Představte si ho jako elektronický virtuální obraz
obchodování na trhu. Paralelně s tím, co se děje s pohonnými
hmotami v reálu, poběží úplně stejný virtuální obraz, který
bude plně pod kontrolou celníků.
Indráček: Vítáme, že ministerstvo se projektemvelmi
intenzivnězabývá. Celní správa navíc plánuje jeho navázání
s EMCS. Neměl by být tedy problém kdykoli definovat plátce
DPH. Pokud by se tento systém podařilo zavést, pak kauce
nepotřebujeme vůbec a ze zákonů by mohla být vymazána spousta
povinností a opatření proti podvodům, kterými byly v minulých
letech zaneseny. Je to výměna něco za něco - připustíme existenci
"velkého bratra", ale trh by zase mohl být o obchodování, a ne o
přemýšlení, kvůli jakému dokladu nebo nepodanému hlášení přijdu o
miliony korun.
Mikulec: Souhlasím s tím, že registr pohonných hmot
je rozumná myšlenka. Je ale ve stádiu určité představy
o architektuře, ale není to zatím o detailním řešení. Nedovedu
si představit, že by registr vstoupil v platnost k 1.
lednu 2016. Až budeme mít registr, pak souhlasím s úvahou, že
bude stát za zvážení, která opatření a informační povinnosti
ponechat a která ne.
Co říkáte aktivitě ministra Babiše prosadit
v Bruselu výjimku pro Českou republiku zavést reverse charge
na pohonné hmoty, která by jednou provždy vyřešila problém
s podvody v oblasti DPH?
Indráček: My jsme velcí přátelé modelu reverse charge od
samého počátku, kdy jsme se informaci, že takový systém výběru daně
existuje (a to je už hezkých pár let zpátky), dozvěděli. Přivítal
jsem, že pan ministr prohlásil, že je ochotný to znovu zkusit, poté
co exministr Kalousek v roce 2010 neuspěl. Nemám ale bohužel
žádnou informaci, v jakém je to dnes stavu. Na oficiální
dotaz, který jsem vznášel začátkem prosince na Ministerstvo
financí, nemám dodnes odpověď.
Myslíte si, že bude v Evropě ochota udělit České
republice výjimku?
Mikulec: Rád tomu věřím, že bude větší
ochota.
Indráček: Já tomu věřím například z toho důvodu, že
dalším z žadatelů o výjimku nutnou pro zavedení reverse charge
na pohonné hmoty je podle našich informací Polsko, které díky svému
vstřícnějšímu postoji k Evropské unii má mnohem lepší pozici
něčeho dosáhnout. Je nereálné, aby Brusel něco Polsku povolil, a
nám totéž zakázal. Mimochodem existují úvahy o tom, že by se
reverse charge stalo v budoucnu standardním modelem pro výběr
DPH. Někdy v roce 2018 by měla být stávající direktiva o DPH
zcela změněna, protože daňové úniky v rámci Evropy jsou v
obrovských číslech.
Mikulec: Reverse charge je řešení, které dlouhodobě
podporujeme, chtěli bychom ji co nejdříve. Nakonec jak Ministerstvu
financí, tak finanční správě jsme několikrát nabízeli, že jsme
připraveni v přípravě intenzivně pomáhat.
Přimíchávání biosložek
Další problémovou oblastí se zdá být i přimíchávání
biosložek do paliv.
Indráček: Ano, a to nejen ve formě neplnění
biopovinnosti, protože to není faktický daňový únik, to je jen
využití nebo lépe řečeno zneužití stávajícího znění zákona
k vylepšení pozice na trhu. Podvodem naopak je přimíchávání
čistého FAME uvolněného na trh s nulovou spotřební daní do
klasických paliv, ve kterých by mělo být FAME zdaněno standardní
sazbou. Požadovali jsme změnu výkaznictví biopovinnosti a zavedení
dalších ochranných opatření již v době diskusí o kaucích, tedy
v roce 2012, ale tehdy nebyla státní správa ochotna se tím
zabývat.
Mikulec: Roční bilancování není úplně dobře, už někdy od
srpna loňského roku existuje návrh ČAPPO na kvartální vykazování
biopovinnosti s tím, že v kvartálu musí být biopovinnost
splněna minimálně ze 70 % a zpřesnění legislativy tak, aby se
zabránilo "recyklaci" B100. I tento návrh je obsažen v novele,
která by měla platit od 1. 7.
Ochrana trhu - účinná, přesto děravá
Jak si myslíte, že je účinná ochrana trhu ze strany ČOI
při ročním odběru 2800 vzorků rozprostřených na více než šest
tisícovek čerpacích stanic?
Mikulec: Bezesporu účinná je, vliv pravidelné kontroly
pohonných hmot ČOI je na trhu patrný. Spíše si myslím, že by ČOI
mohla svou pozornost soustředit i na divné a podezřelé čerpací
stanice, kdy na stromu visí cedule s cenou za naftu, která je
minimálně o 2 koruny níže, než je obvyklé. Tam si myslím, že je
kanál pro prodej pohonných hmot pochybné kvality.
Indráček: Já s tím v principu souhlasím.
Společně s ČAPPO vedeme už dlouhodobě diskusi o změně přístupu
k monitoringu kvality. Asi před rokem a půl jsme tady, na půdě
ČAPPO přednesli vizi, že by ČOI zcela náhodně vybírala a
kontrolovala jen to, co jí nařizuje Brusel, což je 50 vzorků od
produktu za rok a sezónu, takže celkem 200 vzorků. Všechny ostatní
zdroje, které ročně má od ministerstva k dispozici, by použila
na kontrolu míst, která vykazují vyšší riziko. Šli jsme ještě dále
a chtěli jsme dát ze zákona ČOI zmocnění kontrolovat kvalitu
pohonných hmot i na neveřejných výdejích. To jsou právě ta
místa, kde zboží spojené s daňovými úniky může končit, protože
dnes je dodávka "špinavého"zboží na taková místa v podstatě bez
rizika.
SČS zveřejnila rozbor, který poukazuje na poměrně velké
disproporce v udělování sankcí různým kontrolovaným osobám za
srovnatelné pochybení.
Indráček: My si pravidelně od roku 2011 stahujeme všechna
rozhodnutí a udělali jsme si přehled jedné konkrétní závady (bodu
vzplanutí), která se vyskytuje poměrně často. Rád bych zdůraznil,
že bod vzplanutí není součástí požadavků Evropské unie na kontrolu
kvality, je to taková vlastní píle České republiky, zřejmě zdroj
příjmů, protože bod vzplanutí u motorové nafty je nejpokutovanějším
prohřeškem. Přišli jsme na to, že každý oblastní inspektorát se
chová trochu jinak, některé jsou více a některé méně přísné.
Zároveň se ukázalo, že například 80 tisíc korun pokuty, když se to
vezme napříč republikou, dostaly firmy, které měly bod vzplanutí
třeba 49 oC, ale i 23 oC, což
je v jednom extrému zcela zanedbatelná vada, v druhém
závažnější problém. A naopak, za zjištěné chyby v bodu
vzplanutí oscilující mezi 49 až 51 oC byly uděleny
pokuty v rozmezí 10 až 80 tisíc korun, za body vzplanutí 22 až
23 oC šlo o pokuty mezi 75 až 300 tisíci korunami. Pokud
se na to dotážete, ČOI vám sdělí, že dle zákona má každý
inspektorát právo rozhodnout na základě správního uvážení. Myslím
si, že by nemělo být zase tak komplikované, aby ČOI vypracovala
vnitřní předpis - sazebník. Aby příslušný kontrolovaný subjekt
věděl, jak vysoká sankce mu hrozí, aby bylo zřejmé, že výše pokuty
odpovídá závažnosti prohřešku, a aby se vyloučilo korupční
jednání.
Mikulec: Jenom opakuji - myslím, že by ČOI měla chodit
více někam, kde tušíme, že něco není v pořádku. Další podstatnou
věcí je, že když už se zveřejňují výsledky kontrol, mělo by tam být
jasně konstatováno, že se jedná o malé pochybení, které nepoškodí
zákazníka ani životní prostředí, a nebo naopak že se jedná o
dramatické porušení normy. Chybí určitá klasifikace odchylek. Na to
ČOI opakovaně namítá, že pro to nemají legislativní základ.
Společnost SGS ČR na loňském PETROLsummitu prezentovala
novou metodiku analýzy pohonných hmot s přesnou specifikací
kontaminace a původu výroby. Metodika získala navíc prestižní
ocenění PETROLawards. Zatímco celníci si hned objednali u SGS dvě
mobilní laboratoře, ČOI zatím s využitím nové metodiky
nepočítá.
Mikulec: Tato metodika je zcela nová, je naprosto
špičková a má základní výhodu v tom, že je neobyčejně rychlá,
celé spektrum se snímá asi 5 minut. Metodika ale není ještě
akreditovaná. Podle mě je v tom budoucnost. Dalo by se tím
velmi podstatně zvýšit množství kontrolovaných vzorků a s úplně
jinými náklady.
Indráček: Pokud akceptujeme myšlenku, že téměř všechna
závažná porušení kvality souvisejí s daňovými podvody, tak
bych tento nástroj dal do ruky celníkům a řekl bych ČOI něco jako
"…tady máte 4 x 50 vzorků celoplošného monitoringu a zbytek budou
dělat celníci". Ti na rozdíl od ČOI totiž mají prakticky neomezený
přístup k dokladům, a mohou zjištěné hodnoty porovnat
s doklady. Pokud ČOI zjistí, že v naftě je 6 % biosložky,
je vše v pořádku. Ale celník může také zjistit, že na pumpu
byla papírově dodána čistá nafta a že jde o příměs nezdaněné
biosložky, tedy podvod. Na druhou stranu se takové změny obávám.
Zdá se mi, že celníci se v posledním roce "utrhli ze řetězu".
Řada firem si stěžuje na jejich nepředvídatelné chování při
silničních kontrolách, státu propadlo mnoho zboží ne proto, že by
šlo o nezdaněné zásilky, ale proto, že v dokladech
k tomuto zboží byla formální chyba.
Mikulec: To se nelíbí nikomu. Když v cisterně, která má
zásobit dvě pumpy, po závozu neplánovaně zbývá např. 2 000
litrů, ke kterým řidič samozřejmě nemá příslušné doklady, pak je
velké riziko, že při kontrole bude zboží včetně vozidla celníky
zajištěno. Tady je těžký nesoulad mezi možným pochybením a sankcí,
která následuje.
Indráček: Nedávno jsme se to snažili změnit - jak my, tak
ČAPPO - v nyní projednávané novele zákona o spotřební dani.
Vyhnali nás s argumentem, že tyto úpravy nejsou předmětem novely,
že s tím máme přijít příště. Nejbližší "příště" je ale reálné
nejdříve od 1. 1. 2017. Takže ještě minimálně dva roky bude platit
stav, kdy vám celník jen proto, že řidič se při výpočtu aktuální
výše spotřební daně na kalkulačce přeťukne, zabaví veškeré zboží,
tedy hodnotu až 1 milion korun. Tak praví zákon.
Co přináší distributorům PH a provozovatelům čerpacích
stanic členství v profesní asociaci?
ČAPPO - Jan Mikulec: Členství v ČAPPO
přináší možnost podílet se aktivně na formování budoucího prostředí
pro obchodování v oblasti pohonných hmot, přístup
k včasným informacím - co lze do budoucna legislativně i
technicky očekávat i přístup k datům, jak se trh vyvíjí. ČAPPO
je i přirozenou platformou k výměně aktuálních poznatků a
zkušeností a jsou-li negativní, pak nabízí značný potenciál
k hledání cest k jejich nápravě. Ačkoli je to někdy
vnímáno jinak, úhlem pohledu ČAPPO není rozlišování trhu na velké a
malé, ale na vnímání toho, co je dobré a co je špatné pro trh
s pohonnými hmotami. Ostatně v posledních měsících ČAPPO
rozšiřuje formy své působnosti zřízením čtyř odborných sekcí (vedle
stávající sekce Maziva): pro provozování čerpacích stanic, pro
přepravu pohonných hmot, sekce LPG a sekce alternativních paliv. Je
vítán každý, kdo má zájem o poctivé podnikání na našem trhu a je
připraven se aktivně podílet na jeho kultivaci.
SČS ČR - Ivan Indráček: Získávání důležitých a
zajímavých informací, sdílení zkušeností a ovlivňování právního
prostředí. Zejména poslední bod je klíčový, protože existence
malých a středních podnikatelů je pro některé představitele státní
správy, stejně jako pro některé z velkých společností, trnem v oku.
Členové SČS mají navíc díky našemu členství v UPEI možnost
vstupovat i do přípravy evropské legislativy a mohu ujistit, že to
není možnost pouze teoretická a některými našimi členy je skutečně
využívána.
Autor: Tomáš Mikšovský