4. 5. 2016
Směrnice Evropského parlamentu a Rady o zavádění
infrastruktury pro alternativní paliva vznikla původně 25. ledna
2013 ještě jako návrh nového dokumentu Evropské komice a Rady pod
pořadovým číslem 5899/13.
![Šenych](/media/15231/pavel__enych_a.png)
Záměrem jejich tvůrců bylo rozřešit z odpovědnosti jim
svěřené, zda bude dřív na poli alternativních paliv slepice, či
vejce. Tedy jestli bude unijním úsilím a státy zajištěna
alternativním palivům hmatatelná pobídka či bude vyčkáváno na
osvícenými zákazníky vytvořenou dostatečnou poptávku. Bylo
rozhodnuto nespoléhat na vrtochy zákaznické přízně, tak jako vždy
převážně orientované komerčně s prvky tradicionalismu, ale
proaktivně vytvořit základ atraktivní nabídky, tedy infrastrukturu
pro prodej moderních paliv i za situace, kdy zákaznický zájem ještě
nedosáhne kritického objemu.
Pak po více než rok a půl trvajícím procesu jednání, schvalování,
rozporování a dohadování spatřila světlo světa směrnice
s označením 2014/94/EU. Ve vínku si nese povinnost ukládající
všem členským státům EU převést do 18. listopadu 2016 její obsah do
národních legislativních systémů. A jak už bývá u směrnic EU
obvyklé, převážně vážně, tedy bez prostoru pro národní kličkování,
košatou kreativitu či druhoplánové výklady.
Bez LPG a biopaliv
Státy do stanoveného data zakotví do svých národních předpisů
zásadní charakteristiky vzniku infrastruktury alternativních paliv
a vytvoří takové podmínky, aby tato paliva byla v dostatečném
rozsahu veřejně k dispozici na lokálním trhu. Jak pro domácí,
tak pro krajánky, neboť podstatou směrnice je dosažitelná
rovnocenná nabídka alternativních paliv pro všechny občany zemí EU
a to na technologicky stejné platformě. Pro srozumitelnost a
jednoznačnost jsou podporovaná alternativní paliva ve směrnici
vyjmenována a dále je i stanovena povinnost, jak mají vypadat
technické specifikace zařízení, z nichž jsou dostupná. Do
družiny alternativních paliv (či spíše by se hodilo říct médií pro
pohon vozidel a plavidel) byl přijat zemní plyn v podobě
stlačené i zkapalněné (CNG, resp. LNG), vodík a elektrická energie.
Ptáme-li se, proč ne také biopaliva či LPG, tak zcela zřejmě tyto
již byly shledány tržně vyspělými a dostatečně podporovanými jinými
nástroji, například nižší spotřební daní, a není tedy třeba jim
pomáhat z plenek direktivními nástroji na vznik dalších
prodejních míst.
Implementace směrnice není zcela direktivní
Systém podpory vzniku a rozvoje nových médií pro dopravu by
postrádal smysl, pokud by byl nesourodý, nekoordinovaný a chyběly
by mu kontrolní mechanismy. Zejména ty má zabezpečit koncipovaný a
čas od času aktualizovaný vnitrostátní rámec politiky, ve kterém
každý členský stát bude deklarovat své cíle, formy podpory a
následně vyhodnocovat dosažená plnění. Přes snahu o sjednocení
procesů a termínů se nejedná u implementace směrnice o zcela
direktivní mechanismus. Členským státům je ponechána volnost
zohlednit stav svých ekonomik a zejména tradice dopravních modelů a
to i s ohledem na geografii, neboť směrnice obsahuje i
požadavky na lodní či dokonce námořní dopravu. Největší volnost je
zatím přisouzena implementaci vodíkového paliva. To s vědomím,
že vodíková technologie pohonu vozidel ještě není dostatečně pevně
usazena v koncepcích výrobců motorů a také je ještě příliš
vzdálena ekonomické výhodnosti jiných paliv - ať konvenčních, či
ostatních alternativních.
Pozitivní diskriminace
Ovšem každá podpora nově zaváděných alternativ, a to platí
obecně nejen pro palivářský sektor, v sobě vždy nese prvek
pozitivní diskriminace a tedy skrytého čertíka až nezdravých výhod,
jejichž dopad není někdy na první pohled odhadnutelný. Nemusíme pro
příklad chodit daleko a dokonce ani nemusíme opustit družinu
alternativních pohonných hmot. Jak vyplynulo ze zkušeností
německých sousedů, kteří v implementaci CNG předběhli mnohé
státy a začali s ní již před více lety, pozitivní vliv podpory
byl až překvapivě rychle utlumen nástupem nedávné vládní podpory
elektromobility. Výsledkem je citelný pokles prodeje CNG (i
automobilů na něj) na německém trhu, včetně zavírání viditelného
počtu CNG plnicích stanic. Eso přebito esem a výsledkem je sotva
tak plichta. To ale není záměrem podpory alternativních paliv. Ta
by měla být harmonická a nenechat jedno moderní médium
kanibalizovat na druhém, když ještě ani nevyrostlo z dětských
střevíčků. Podobný příklad nám skýtá i Slovensko, které rázným
ukončením krátce trvajícího daňového zvýhodnění CNG prakticky
anulovalo sotva nastartované mladé odvětví. Dívejme se a poučme
se.
Nejen proto byla svolána na počátek letošního března do Vídně
dobrovolná porada zástupců zemí středoevropského regionu, kteří
mají implementaci směrnice na starosti. Sešli se odborníci ze SRN,
Rakouska, Maďarska, ČR, Slovenska a Slovinska a projednali své
dosavadní zkušenosti s přípravou implementace směrnice. Z
takových jednání vzcházejí právě důležitá naučení a možná
spolupráce, třeba v příhraničních oblastech.
Jak si stojí Česko coby člen EU?
Lze konstatovat, že žádná ostuda. Svým obsahem a členěním je již
vnitrostátní rámec politiky prakticky na světě, především díky
Národnímu akčnímu plánu čisté mobility, který schválila vláda ČR na
svém jednání dne 20. 11. 2015. Jeho obsah i členění se požadavkům
směrnice asymptoticky blíží. A existují u nás i další závazné
dokumenty. Jmenujme například Dopravní politiku ČR na roky 2014 -
2020. S výjimkou explicitního deklarování elektrické energie
pro pohon vozidel (elektrickou energii jako celek řeší energetický
zákon 458/2000 Sb.) a veřejně přístupnou dobíjecí stanici, všechna
ostatní alternativní média i infrastrukturu pro ně má česká
legislativa kodifikovány již dnes, a to včetně vodíku.
Jak bude postupovat další zapracování evropské směrnice? Co
ještě chybí? Co je třeba vyspecifikovat a kde nalezne odborná a
široká veřejnost zrcadlové zobrazení požadavků směrnice
v našich zákonech?
Je zřejmé, že podstatnou část obsahu přenese novela zákona o
pohonných hmotách, tedy zákona 311/2006 Sb. Na zákon o pohonných
hmotách navazuje i směrnice 133/2010 Sb., ve které jsou stanoveny
zejména kvalitativní požadavky na jednotlivá média a kterou bere
při svých kontrolách v potaz Česká obchodní inspekce.
V této vyhlášce bude muset dojít k rozšíření o požadavky
na vodík. Určitě se některé prvky ze směrnice objeví také
v zákoně 56/2001 Sb., o podmínkách provozu vozidel na
pozemních komunikacích.
Kompatibilita plnicích hrdel a nabíjecích
zásuvek
Ještě bude třeba zcela vyjasnit, v jakých předpisech budou
uloženy požadavky na technické specifikace prodejních míst
jednotlivých médií. Co se za tím skrývá? Nic menšího než to, aby
v celé EU na sebe pasovaly koncovky výdejních hadic a hrdel
nádrží vozidel. No a u elektřiny jde o to, jak bude zajištěna
kompatibilita přípojek, když někteří výrobci elektromobilů
používají systém CHAdeMO a jiní zase Combo 2. Že bychom se nakonec
přeci jen poučili z letitých mrzutostí, které panovaly při výrobě
koncovek nabíječek všech možných mobilů a elektronických zařízení?
Jednotná koncovka? Proč ne. V jednoduchosti je elegance.
Jednotné označování produktů
Další známou neznámou je, zda ve směrnici navrhované jednotné
označování pohonných médií (třeba i rozlišením barevnými štítky),
které chystá Evropa, bude do závazného listopadu na světě. A to
ještě nemluvíme o speciálním požadavku na nematoucí způsob uvádění
cen pro zákazníky, které má mít charakter fiktivního porovnání
jednotkových cen paliv. Tady se Evropská komise ve směrnici také
zavazuje vypracovat jakousi jednotnou metodiku. Třeba se dočkáme
toho, že budeme číst na stanicích ceny všech pohonných hmot
v korunách za nějaký společný pohonný jmenovatel.
Zákon o pohonných hmotách ještě letos?
Je patrné, že naše legislativa je na požadavky směrnice již dnes
relativně nachystána a aktivně zapracovává zbývající detaily.
Například povinné registrace veřejně přístupných dobíjecích stanic,
jejich umístění i cenotvorbu za dobití či výměnu akumulátoru.
V každém případě je návrh novely zákona 311/2006 Sb. o
pohonných hmotách, vzešlý z pera Ministerstva průmyslu a
obchodu, již v meziresortním připomínkovém řízení, které má za
cíl posbírat komentáře všech neopominutelných institucí a připravit
konečnou verzi textu pro vládu. Materiál do vlády je plánován na
duben letošního roku a další projednání v Parlamentu a Senátu
se bude držet zákonnými jednacími procedurami. Předpokládáme, že
listopadový termín implementace směrnice je splnitelný.
Při porovnání s jinými zeměmi nám pak z dotazů a dalších
získaných informací vyplývá, že jinde na tom nejsou
s transpozicí směrnice ani dál, ani lépe. Je vidět, že
Ministerstvo průmyslu a obchodu pojalo svou gesční povinnost
k transpozici směrnice, svěřenou usnesením vlády
z loňského prosince, velmi seriózně.
Autor článku je zástupce ředitele odb.
plynárenství a kapalných paliv Ministerstva průmyslu a obchodu a
bývalý dlouholetý ředitel Shell Czech Republic.
Autor: Pavel Šenych, Zdroj: PETROLmedia