15. 7. 2015
Do blízké budoucnosti je nutno počítat se symbiózou
klasických paliv s jinými alternativami. Musí však fungovat
podmínky rovnocenné hospodářské soutěže, kdy bude nanejvýš
spravedlivé zahrnutí všech alternativ do plnění emisích limitů
v dopravě.
![Biopaliva nefrčí](/media/101478/biopaliva-nefrci.jpg)
Znevýhodnění standardních paliv
Petrolejářský obor v celé EU se vypořádal s povinnostmi
zvýšeného obsahu dražších biosložek na současných 5 %, resp. 10 % v
automobilových benzinech a 7% v motorové naftě tak, jak nám bylo
legislativou uloženo. Za závažné považuji výrazné daňové zvýhodnění
vysokoobjemových biopaliv zejména E85 (benzin s 80 % lihu),
B30 (směsná nafta s 30 % biosložky) a B100 (100% FAME-MEŘO)
oproti zdaněným fosilním palivům s povinným přídavkem
biosložky a zejména mísení E85 nebo B100 se standardními palivy bez
ohledu na homologace či schválení paliva pro provoz na pozemních
komunikacích.
Tento trend posledních pěti let opět ukázal nebezpečí
daňových úniků a znevýhodnění standardních paliv. Na druhé straně
také ukázal, pod jakým ekonomickým tlakem je strategický obor
zpracování ropy jako suroviny na výrobu pohonných hmot na celém
světě. Navíc B100 nebo E85 nikdy nebudou rafinérie
vyrábět.
Symbióza s různými alternativami
Automobilový průmysl výrazně nezvýšil produkci automobilů
na pohon biopaliv a naopak investice směřuje do vývoje
moderních palivových systémů na fosilní paliva a do
katalyzátorových systémů s cílem splnění emisních limitů a snížení
spotřeby. Podle stavu vozového parku a dodávek nových automobilů
zůstávají dominantní pohonné hmoty vyráběné z ropy a budou tak
ještě dalších 20 let rozhodující podíl 80 % pohonu v dopravě tvořit
paliva z ropy - a to jak automobilová, tak i letecká. Samozřejmě
nás ale čeká symbióza s různými alternativami.
Již nyní se v automobilovém průmyslu z pohledu paliva
ukazuje vývoj rozdílnými směry: snížení úspory prostřednictvím
hybridních pohonů nebo alternativy CNG, či pomalu se rozvíjející
programy elektromobility a palivových článků včetně vodíkových
technologií. Automobilový průmysl by měl stanovit, jaké strategické
pohony bude do budoucna preferovat.
Biopaliva 1. generace - dlouhodobě
neperspektivní
Nad dalším rozšiřováním biopaliv 1. generace visí velký
otazník vzhledem k závěrům různých ekologických studií a
neprokázání výrazných úspor emisí. Bohatá Evropa aplikuje
biokomponenty do paliv jako součást programu náhrady ropy a
fosilních paliv i jako pomoc zemědělcům. Současné rozhodnutí o
snížení na 7 % energetického obsahu biopaliv 1. generace je
projevem určité opatrnosti. Zároveň vypovídá v rámci různých
ekologických hodnocení o ekonomické síle lobby zemědělského
odvětví, a to za tichého souhlasu automobilového průmyslu.
Je nutné připomenout fakt rostoucích ekonomik
rozvojových zemí, kde se zvyšuje i motorizace prakticky výhradně v
základních kategoriích benzinových nebo dieselových pohonů, a
nikoliv cestou uplatnění špičkových technologií a alternativ. To je
významný faktor rostoucí poptávky po klasických palivech s
důsledkem navýšení spotřeby a cen ropy. Tempo růstu bude menší s
ohledem na nové úspornější technologie spotřeby motorů, již pevné
místo v portfoliu paliv mají alternativy, a tím i nárůst ceny
ropy bude při přebytku zdrojů opatrný. Navíc se v rozvojových
zemích nenahrazují fosilní paliva vzhledem ke složité situaci v
potravinách ani maloobjemovými přídavky biosložek (!).
S ohledem na význam potravin pro výživu budoucích
generací ze světového pohledu nepovažuji biopaliva 1. generace
(vyrobená z cukernatých, škrobnatých nebo olejnatých plodin) za
dlouhodobě perspektivní. V horizontu pěti let se pod tlakem
emisních limitů lépe vyřeší biopaliva 2. generace (z odpadů). Půjde
o dražší technologie a jejich podíl na celkové spotřebě odhaduji do
maximálně 3 %. Z pohledu emisního existují i jiné alternativy:
dvojkou se zřejmě stane CNG a LNG (s výrazně lepšími emisemi).
Očekává se i nástup vodíku, který by se v budoucnu měl
stát významným palivem. Zatím je ale nutné počítat se
symbiózou s jinými alternativami - nejen biopalivy, ale i dalšími
ekologicky zajímavými druhy paliv, avšak vždy s dopady do ekonomiky
nebo za cenu ústupků z důvodů politických, ekonomických či
ekologických. Zdůrazňuji však rovnocennou hospodářskou soutěž -
spravedlivé bude zahrnout do plnění emisí v dopravě všechny
alternativy.
Ropa je zatím nenahraditelná!
Petrolejáři zainvestovali do ekologizace paliv. Primárně
se snížil obsah olova, síry, benzénu a aromátů, tiše bylo
akceptováno povinných 4 a 6 % biosložek v palivech a nakonec i
konkurenční daňové výhody vysokobjemových biopaliv 1. generace.
Prakticky nikdo se strategického petrolejářského oboru nezastal.
Kdo petrolejářům nahradí uvedené ztráty za nevyužité produkční
kapacity za biosložky? (V Evropě bylo uzavřeno minimálně 10
rafinérií.) Naopak stále více se setkáváme s požadavky řidičů,
servisů i automobilových expertů na dodávku paliv i bez
biosložky.
V každém případě ropa v blízké budoucnosti ještě
dlouho zůstane hnacím motorem. Její cena následně ovlivňuje celou
řadu odvětví - pohonné hmoty, stavební a petrochemické výrobky... V
ekonomickém hodnocení ovlivňuje HDP, inflaci, výdaje firem a
domácností na dopravu. Současné nízké ceny ropy a paliv podporují
ekonomický růst. I palivářský sektor bude dál pro splnění rozumných
ekologických cílů potřebovat určitý rozvoj. Ropa je zkrátka zatím
nenahraditelná - to je fakt, který se musí vzít v úvahu. Poptávka
daná spotřebou stoupá a každé napětí či konflikty v horkých
geopolitických oblastech s významnými zdroji ropy nebo v
transportních cestách budou její cenu jenom zvyšovat.
Z celkové téměř jedné miliardy vozidel na celé
planetě tvoří u 95 % automobilů pohon klasická fosilní paliva. Při
růstu motorizace s tímto standardním pohonem bude ještě dvacet let
tato surovina dominantní pro výrobu všech paliv včetně leteckých.
Navíc nejsou v automobilovém průmyslu strategicky vyřešeny náhrady
paliv a ukazuje se, že bez ekonomických či marketingových výhod
budou i dražší.
Cena ropy bude odvislá od zdrojů, nákladů na těžbu i
ekonomického rozvoje a bude se dále zvyšovat. Bude proto velmi
záležet na úspěšnosti vyřešení náhrady prostřednictvím ekonomicky
únosných alternativ v dopravě. Sem je třeba zahrnout míru
ochoty a schopnosti států a firem zaplatit vysokou cenu za
biopaliva 2. generace a za udržitelný rozvoj a ekologické
investice. Za ropou a cenovým vývojem s určitým zpožděním následuje
vždy i zemní plyn, zatím s významnou daňovou výhodou a ekologickými
výhodami pro dopravu. Proto by se měl zemní plyn v podobě plynné
(CNG) i zkapalněné (LNG) nebo i LPG započítávat do plnění emisních
cílů v dopravě. Zvýšení obsahu biosložky v palivech se
petrolejáři pod tlakem ekologické legislativy nevyhnou, i tak ale
splnění emisního cíle CO2 v roce 2020 bude velmi
obtížné.
Trendy ve vývoji dopravy do
budoucnosti
-
Postupná obměna a modernizace vozového parku benzinových
automobilů jde směrem ke snížení spotřeby a k obměně za
dieselové verze.
-
V Evropě jsou nejvyšší přírůstky v alternativách právě u vozidel
na CNG.
-
Priority nového moderního vozového parku jsou snížená spotřeba a
plnění emisních limitů.
-
Paliváři musí vyrábět paliva homologovaná dle požadavku
automobilového průmyslu s delší jistotou spotřeby a výhledem a
splňující normy (nikoliv různé nestandardní směsi).
-
Zdanění schválených paliv stanovuje zákonem stát.
-
Biopaliva mají nižší energetickou hodnotu.
-
Vyspělá biopaliva jako další proces ekologizace paliv budou
investičně náročná, drahá a zdrojově složitá.
Autor: Václav Loula, Zdroj: PR ČAPPO