24. 2. 2015
Díky skladování strategických zásob nafty v německém Krailingu český stát ušetří
ročně 38 milionů korun. V roce 2010 to alespoň po podpisu dodatku
smlouvy s firmou Viktoriagruppe sliboval tehdejší šéf státních
hmotných rezerv Ladislav Zabo. Události posledních měsíců ale
nasvědčují tomu, že se slibovaná úspora promění spíše v miliardovou
škodu.
![Viktoriagruppe](/media/82725/21011394994133158548i09.jpg)
Viktoriagruppe totiž loni v prosinci upadla do platební
neschopnosti a česká nafta kvůli tomu
uvízla v bavorských nádržích. "Insolvenční správce odmítá uznat
naše vlastnictví, takže nechce tuto naftu
vyjmout z majetkové podstaty," říká současný předseda Státní správy
hmotných rezerv Pavel Švagr. Správci přitom doložil faktury a
skladovací dokumenty, podle nichž by nafta v Krailingu měla skutečně patřit České
republice. Ten je ovšem uznat odmítá.
Zmizelá nafta
Problémy se společností Viktoriagruppe přitom správa krizových
zásob řeší už delší dobu. Loni v létě zjistila, že v nádržích v
Krailingu chybí 700 tisíc litrů nafty.
Viktoriagruppe nejprve tvrdila, že nafta
nechybí, protože zůstala ve společných trubkách (jednotlivé nádrže
jsou totiž v Krailingu propojeny), ale později uznala, že nafta v zásobnících skutečně není, a tak ji
doplnila. V červenci vyslala správa do Bavorska další kontrolu, jež
už žádná pochybení neprokázala. Hladina všech nádrží se shodovala s
účetním stavem.
Kdyby celá záležitost v tento okamžik skončila, nestalo by se nic
zase tak zarážejícího. Viktoriagruppe naftu doplnila a uhradila vyměřenou pokutu.
Jenže v září vyslal Švagr do bavorského úložiště další kontrolu,
jež odhalila, že v nádržích tentokrát chybí 5,5 milionu litrů.
Zástupce společnosti Viktoriagruppe Lubomír Novotný si chybějící
naftu vysvětlit nedokáže: "Byl jsem z
toho překvapený jako všichni ostatní."
Nesrovnalosti se podařilo odhalit díky změně metodiky měření.
Standardní kontroly trvají několik dní, během nich se postupně
zjišťují hladiny v jednotlivých nádržích. K již ověřeným zásobníkům
se pracovníci znovu nevracejí. V září ale kontroloři správy změnili
postup a několik náhodných nádrží přeměřili ještě druhý den. Tímto
způsobem nakonec odhalili, že se přes noc u třech zásobníků hladiny
snížily. Podle Švagra nelze vyloučit, že přes noc někdo přečerpal
část nafty z jedné nádrže do druhé, aby
kontroloři naměřili její odpovídající objem. Zástupci společnosti
Viktoriagruppe však tuto možnost odmítají. Podle nich bylo měření
provedeno nesprávně a proti výsledku kontroly podali rozklad.
Teorie správy hmotných rezerv o přečerpávání paliva mezi zásobníky ale nahrává zjištění
německých celníků. Podle jejich měření totiž prakticky celý loňský
rok v zásobnících chybělo 6,3 milionu litrů nafty v peněžní hodnotě až 90 milionů. V
průběhu roku přitom žádná nepřitekla a ani neodtekla. Tím pádem
není ani jasné, z čeho Viktoriagruppe zásobníky vlastně
doplňovala.
"Máme faktury, které dokládají pohyb na skladu, provedli jsme
kontroly, které přinesly odlišné výsledky než měření celníků. Na to
si řeknete jediné: smluvní strano dolož nám, co se to tam vlastně
děje, anebo je to podvod," říká Švagr. Lubomír Novotný z
Viktoriagruppe odmítá, že by z jejich strany mělo jít o podvod.
"Naftu jsme nikam nevyvedli, ani ji
neprodali. Jak byste chtěl prodat šest vagonů nafty?" namítá.
Nedostupné rezervy
Ovšem kauza "mizející nafty" bude ve
finále pro státní kasu méně bolestná než verdikt německého
insolvenčního správce, který chce veškeré zásoby uskladněné v
Bavorsku zahrnout do majetku nesolventní Viktoriagruppe. Česká
republika se o své nároky už přihlásila v rámci insolvenčního
řízení, nelze ale předpokládat, že by zpět získala celou
částku.
Problém je v dodatku ke smlouvě, na základě kterého Viktoriagruppe
naftu uchovávala. V roce 2004 uzavřela
správa hmotných rezerv s firmou smlouvu o skladování nafty v České republice. O šest let později
vznikl dodatek o skladování v Bavorsku. Jenže ten podle současného
stanoviska insolvenčního správce Mirka Möllena neodpovídá německému
věcnému právu. Švagr s Möllenem jednal, ale schůzka velké naděje na
to, že by se nafta začala převážet do
republiky, nepřinesla. "Je to souboj právníků, z mého pohledu jde o
naše vlastnictví," uvádí Švagr. Möllen argumentuje tím, že se česká
nafta smísila s naftou firmy Viktoriagruppe.
Švagr přitom přiznává, že inkriminovaný dodatek je pro český stát
nevýhodný. Chybí v něm například ustanovení pro případ krizových
situací, a to především přesný postup vyskladňování z nádrží včetně
časových lhůt. V případě, že by v Česku nastala nějaká krize,
neexistoval by jasný mechanismus, jakým by se nafta z Německa na naše území přesouvala.
"Kdyby to smlouva obsahovala, jsme nyní výrazně dál. Za této
situace se mohu spolehnout jedině na součinnost s partnerem. Ta je
minimální," říká Švagr. Správa hmotných rezerv se totiž pokusila
naftu z Bavorska odvést hned, jak
zjistila, že Viktoriagruppe se dostala do finančních problémů.
Jenže firma přišla s tím, že to není možné, neboť se rozbila vlečka
a že její oprava by vyšla na 40 tisíc eur. Její nefunkčnost vzápětí
potvrdil také bavorský drážní úřad. Vlečka přitom stále není v
provozu, ani kdyby insolvenční správce náhle otočil, nafta se do Česka nedostane.
Podle švagra problematický dodatek podepsal před pěti lety
tehdejší náměstek předsedy správy Dušan Makovec. Ten se však i přes
opakované výzvy odmítl k dokumentu vyjádřit.
Zásoby už jen v Česku
Nafta uložená v nádržích v Krailingu
je v tuto chvíli jedinou strategickou surovinou, které správa
hmotných rezerv skladuje mimo území České republiky. Aby se v
budoucnu podobným situacím předešlo, nehodlá nynější šéf hmotných
rezerv uzavřít novou smlouvu na skladování zásob v zahraničí.
Správa ukládá rezervy na různých místech v Česku. Nynější praxe je
taková, že některé zásoby si správa skladuje sama, například
provizorní mosty. Na obsluhu některých skladů si ale najímá externí
firmy. Případně rovnou využívá sklady soukromých společností.
V důsledku kauzy Viktoriagruppe začala Státní správa hmotných
rezerv vyjednávat o nových dodatcích ke smlouvám, které by měly
jasně stanovit, jak postupovat v krizových situacích.
"Musíme například přesně vědět, kolik obilí jsme schopni za
určitou dobu vyskladnit," vysvětluje Švagr. Zpřísnit chce také
sankce za konkrétní pochybení, kontroly provádět tak, aby o nich
dotčená společnost věděla pouze den předem, a po firmách také chce,
aby si zásoby pojistily.
Viktoriagruppe je firma se sídlem v Německu,
která působí v oblasti výroby, prodeje a uchování paliv. Podle týdeníku Respekt za firmou stojí
Rostislav Halášek a Petr Malý, který ve Viktoriagruppe figuruje
také jako člen představenstva. O vlastnictví se však nyní vede spor
u rozhodčího soudu. Od prosince loňského roku je společnost v
insolvenci.
Autor: Jakub Horáček, Zdroj: Hospodářské noviny