11. 7. 2012
Cenovou válkou, případně drsným konkurenčním bojem
označují petrolejáři současnou situaci v prodeji benzinu a nafty v
Česku.
Vysoké ceny a klesající odbyt paliv totiž přiměly pumpaře k
dlouho nevídanému snížení vlastních marží. Paradoxně je k tomu
přinutili i podvodníci, kteří ve velkém prodávají prostřednictvím
vybraných čerpacích stanic nezdaněné pohonné hmoty. Ty jsou u
stojanů k mání za velmi nízké ceny, kterým solidní daňoví plátci
těžko konkurují. A aby u nich vůbec někdo nakoupil, musejí prodávat
s téměř nulovým ziskem.
Vydělají na tom řidiči. Ale kromě pumpařů, kteří řádně platí daně,
prodělává i stát. Ten přijde ročně na ošizené dani z přidané
hodnoty a spotřební dani z pohonných hmot odhadem o téměř osm
miliard korun. Načerno dovezená paliva musejí překupníci prodat co
nejrychleji a nejlaciněji, aby snížili riziko kontroly. A řada pump
jim v tom pomáhá - jejich obsluha leckdy ani nemusí (či spíše
nechce) vědět, že za dodaný a záhadně laciný benzin "zapomněl"
někdo v řetězci mnoha dodavatelů zaplatit daň.
"V podstatě je to cenová válka. Tihle pochybní dodavatelé a jejich
prodejci jednoznačně a hodně ovlivňují konkurenci na celém trhu,"
říká Jan Duspěva, obchodní ředitel státem ovládaného distributora
paliv, firmy Čepro.
Částku, o kterou přicházejí poctiví prodejci úbytkem zákazníků
nebo vynuceně sníženou marží, lze těžko vyčíslit. Řádově jde o
desítky milionů korun. Duspěva odhaduje, že čerpací stanice, které
leží v blízkosti nápadně laciných pump, přicházejí zhruba o
sedmdesát haléřů až korunu na jediném litru paliv. Průměrná pumpa
prodá v Česku měsíčně 150 až 200 tisíc litrů.
Opatření státu proti podvodům selhávají, a tak petrolejáři zkusili
vzít spravedlnost - a také vlastní tenčící se zisky - do svých
rukou. Duspěva je šéfem skupiny největších petrolejářských firem
včetně takových, jako jsou Shell, OMV, Česká rafinérská a Unipetrol
s dceřinou Benzinou, které s pomocí právníků a analytiků
vyhodnotily situaci a navrhly poslancům účinnější změny zákonů
proti daňovým podvodům.
Marže se při aktuální průměrné ceně 35,60 koruny za litr benzinu
pohybuje kolem 1,5 koruny z prodaného litru. U dálnic nebo velkých
měst zůstává pumpařům částka vyšší, v mnoha regionech jde ale
vlivem dumpingové konkurence spíše o desetníky. Přitom před lety
byla běžná marže dvě koruny a více. Z ní se platí náklady na
přepravu, poplatky za využití bankovních nebo CCS karet, mzdy,
energie.
Z velkých sítí se nedávno pustil problematickým způsobem do boje s
extrémně levnou konkurencí třeba Shell. V blízkosti pump, jako jsou
třeba laciné Tank Ono, zlevnil na jejich úroveň. Cenu svých
prémiovýchpaliv snížil až o dvě koruny oproti průměru - na hodnotu,
která je nižší než běžné nákupní ceny ostatních pump. Menší
prodejci v okolí zuří. "Shell si to může dovolit. Zdejší bídnou
nebo nulovou marži si vynahradí někde jinde. U dálnice si přihodí
klidně i čtyři koruny a projde mu to. My tady ale tak nízké ceně
konkurujeme těžko. Ještě chvíli a můžeme to zabalit," říká Jaroslav
Bůžek z jedné z menších čerpacích stanic na Plzeňsku.
Autor: Miroslav Petr, Zdroj: economia