18. 1. 2013
Norsko se pokouší navýšit podíl na evropském trhu s
plynem, zejména na úkor svého největšího konkurenta -
Ruska.
Monopolní ruský vývozce Gazprom musí kvůli tlaku nízkých
cen na spotovém trhu a poklesu poptávky poskytovat evropským
zákazníkům cenové ústupky a stále více zohledňovat spotový trh ve
vzorcích dlouhodobých kontraktů. Ani tak se mu ale nedaří udržet
pozice na nejdůležitějším odbytišti. Statoil, největší norský
těžař, je vůči požadavkům klientů daleko vstřícnější a na tržní
ceny váže polovinu svých kontraktů. Loni se jeho odbyt v Evropě
zvýšil o 16 %, zatímco Gazpromu klesl o 8 %. Objemy dodávek z obou
zemí se prakticky vyrovnaly.
Norové nyní vytáhli další trumf. Ministerstvo ropy a plynu
navrhuje výrazné snížení tranzitních poplatků, což by těžařům
umožnilo zredukovat náklady na přepravu plynu po norské plynovodní
síti a promítnout to do prodejních cen. Opatření má stimulovat
investice do otevírání nových ložisek norského šelfu a zvýšit
objemy těžby a exportu. Konkrétně rezort navrhuje snížení části
poplatku, z něhož se hradí kapitálové výdaje na údržbu plynovodů, o
celých 90 %. O kolik se ve výsledku sníží celkový tarif, není
známo.
Provozovatel norské sítě Gassled v roce 2011 za tranzit plynu
utržil 4,5 mld. USD, přičemž export a domácí spotřeba se vyšplhaly
na 97 mld. m3 plynu. Průměrná cena za dopravu 1000
m3 suroviny tedy činila 47 USD. Ministerstvo tvrdí,
že tarif měl být nastaven tak, aby investoři, kteří do norských
ropovodů v roce 2010 vložili 5 mld. USD, dosahovali
sedmiprocentní návratnosti. Jenže současná rentabilita převyšuje 10
%, což prý úřady opravňuje ke snížení poplatků. Podle propočtů
deníku Kommersant by pro dosažení cílové návratnosti mohl být tarif
snížen o 7 %, což by mohlo norským exportérům pomoci v tuhém
konkurenčním boji v Evropě, kde si nyní podmínky diktují
odběratelé.
Loni Norsko na kontinent vyvezlo rekordní množství plynu - 107,6
mld. m3 (+ 16 % meziročně), zatímco ruský export dosáhl
138 mld. m3 (- 8 % meziročně), tedy nejméně za
posledních deset let. Pokud od exportních statistik Gazpromu
odečteme Turecko, které odebralo 25 mld. m3, a které
monopolista zahrnuje do evropské oblasti, činil ruský vývoz jen 113
mld. m3 plynu.
Gazprom ztrácí tržní podíl nejen na domácím, regulovaném
trhu, kde by letos mohl klesnout pod 50 %, ale i na klíčovém
zahraničním odbytišti, které se na jeho tržbách podílí z 80 %.
Navíc monopolista v Evropě investuje desítky miliard eur do
výstavby nových plynovodů obcházejících tranzitní země, zejména
Ukrajinu. Zdroje z Gazpromu sice počítají s tím, že by se vývoz
plynu do Evropy příští rok zvýšil až na 152 mld. m3, ale
analytici o tom silně pochybují a spíše předpovídají další
pokles.
Podle dat ruského ministeria energetiky klesla ruská těžba plynu
loni o 2,2 % na 655 mld. m3, přičemž samotný
Gazprom zaznamenal pokles o 5,1 % na 482 mld. m3. Zato
těžba v Norsku dosáhla rekordní úrovně 114 mld. m3,
avšak kvůli vyčerpávání ložisek se letos a v dalších letech očekává
stagnace nebo dokonce pokles.
V roce 2011 Gazprom dodával evropským odběratelům plyn v
průměru za 390 USD za 1000 metrů krychlových. Během roku firma
oznámila, že ceny se postupně zvýší, takže průměr za loňský rok se
bude pohybovat od 405 do 415 USD. V přepočtu je to skoro 30 Euro za
megawatthodinu, což je víc, než kolik stojí i ty nejdražší zimní
kontrakty na spotovém trhu v Německu. Tam v současné době cena
nepřesahuje 29 Euro/MWh. Letos by měl ruský vývozce snížit
dlouhodobé ceny plynu v průměru na 370 USD za 1000
m3, loni byl cenový průměr nad 400 USD.
Poptávka po zemním plynu v Evropě se v poslední době snižuje
především v důsledku hospodářského útlumu. Kromě toho má vliv i
zvyšování účinnosti spotřebičů a nabídka konkurenčních paliv v
Německu, což je v Evropě hlavní trh pro energie. Z těchto důvodů
je Gazprom pod stálým tlakem, aby ceny své suroviny
snižoval.
Zdroj: Patria Online