9. 7. 2012
Silná slova Íránu, že zablokuje export ropy ze Saúdské
Arábie a Kataru, mi tak trochu připomínají situaci, kdy jsem jako
malý kluk klackem na půdě zkoumal, zda jsou vosy doma ve své
báni.
Nedovolím si hodnotit rozumovou vyspělost íránských vůdců, ale
pochybuji, že nevědí, co bude následovat, pokud si troufnou ohrozit
tok ropy. Ať se nám to líbí, nebo ne, je naše civilizace na této
surovině zoufale závislá.
V přímém přenosu prakticky vidíme situaci na trhu s černým zlatem
na cedulích okolo benzinek. Ropa je však nepřímo obsažena skoro ve
všem kolem nás. Od základních potravin přes léčiva až po mobilní
telefony, které při sobě nosíme jako odznak moderní doby.
Kdyby se dodávka ropy zadrhla, nastala by krize, kterou si lze
jenom těžko představit. S nadsázkou řečeno, cena koní a bicyklů by
zaručeně vyletěla do astronomické výše a poptávka po rýčích a
motykách by překonala veškeré rekordy.
Ačkoliv se vědci dodnes neshodli, zda ropa pochází z pradávných
rostlin a živočichů, nebo vznikla anorganickou cestou v matičce
zeměkouli, shodují se, že její zásoby jsou omezené. Měli bychom
proto počítat s tím, že dojde.
Přesto však světová spotřeba ropy neustále stoupá. Tím, že se daří
obrovské čínské ekonomice a Číňané stále častěji přesedají z kol za
volanty automobilů, je růst spotřeby stále vyšší. Také kvůli tomu
se moment, kdy vrty ropných magnátů a oligarchů vyschnou, blíží
rychleji.
Jedinou reálnou alternativou, kterou zatím lidstvo zvládlo (i se
souvisejícími problémy), je atomová energie. Dostavbu Jaderné
elektrárny Temelín proto považuji za velmi rozumný krok, i když
nebude levná ani jednoduchá. Pokud se politici v Německu rozhodli,
že uzavřou své atomové elektrárny, je to podobný nesmysl, jakým je
íránský plán na zablokování exportu ropy.
Krásné řeči o přechodu na obnovitelné zdroje energie jsou pouze
lacinou vějičkou pro ekologicky naladěné voliče. Každý energetik
ví, že nejpodstatnější složkou ve spotřebě je tak zvaný "base
load." To je stabilní dodávka energie, která plyne bez ohledu na
to, zda fouká vítr nebo svítí slunce. Bez něj se neobejdou ani
Němci.
Nemohu se proto zbavit pocitu, že se politici řídí jen okamžitým
vývojem křivky volebních preferencí a vůbec nezáleží na tom, jestli
jim na hlavy pere íránské slunce nebo v nich šplouchá bavorské
pivo.
Autor je ředitelem firmy Jablotron
Autor: Dalibor Dědek, Zdroj: economia