17. 6. 2019
Čtvrtým rokem společnost Čepro generuje zisk přes
miliardu korun. Loni výdělek vzrostl na rekordních 1,28 miliardy
hrubého při tržbách přes 59 miliard. Podle generálního ředitele
Jana Duspěvy k tomu přispěly v podstatě všechny byznysové aktivity,
včetně obratu čerpacích stanic EuroOil. Právě čerpacích stanic se
týkají i některé nové projekty, které Čepro v poslední době
zavedlo.
![Jan Duspěva](/media/184968/1.jpg)
Jak se osvědčuje na stanicích EuroOil například zavedený
systém Certifikovaný velkoobchod Čepra, který v podstatě on-line
pomáhá nájemcům v zásobování vašimi palivy?
Můžu říct, že s výsledky jsme spokojeni. Program "Certifikovaný
velkoobchod Čepro" je určený především pro individuální vlastníky
nebo provozovatele čerpacích stanic, kteří mají zájem aplikovat
naše postupy a standardy ve spojení s exkluzivními dodávkami
pohonných hmot. I nadále je čerpací stanice zahrnuta pod kontrolu
SGS v rámci "Pečetě kvality" a kontrolována metodikou
čerpacích stanic EuroOil.
Dají se už nějak vyčíslit nebo popsat úspory díky tomuto
automatizovanému systému závozu ze skladů, optimalizování tras
rozvozu cisternou a podobně?
Samozřejmě dají. Nasazením vlastní logistiky jsme vyčíslili
úsporu nákladů na dopravu pohonných hmot ve výši deseti
procent.
Tyhle systémy umí hlídat i kvalitu pohonných hmot na
pumpě. Je to dostatečné? Nenahradí to jednou v případě Čepra a pump
EuroOil zmíněný program Pečeť kvality, vyhodnocovaný společností
SGS?
To není na pořadu dne. Kvalitní a ucelené procesy dopravy a
logistiky přispívají k vysoké kvalitě paliv a je obecně známo,
že doprava pohonných hmot pomocí autocisteren je z pohledu
kvality nejrizikovější proces. My jako kontrolní systém využíváme
program Pečeť kvality už od roku 2006.
Síť EuroOil se postupně rozšiřuje. Jdete i cestou
zvyšování počtu partnerských pump?
My pro rozšiřování sítě čerpacích stanic EuroOil využíváme
akvizic stávajících stanic, výstavby nových stanic nebo modelu
nájmu. Program "Certifikovaný velkoobchod Čepro" či "Partnerská
stanice" jsou separátní projekty pro naše velkoobchodní
zákazníky.
Jednou z novinek je také to, že jste od loňského února
zavedli vlastní cenotvorbu, tedy určování cen pro odběratele nejen
podle burzy v Rotterdamu, ale i podle dalších kritérií, jako je
reálná poptávka, aktuální cena biosložek a podobně. Podobnou cestou
se před časem vydal i Unipetrol a MOL. Neznamená to v důsledku
zdražení paliv od Čepra?
V žádném případě. Od 1. února 2019 společnost Čepro rozšířila
svou cenotvorbu o vyhlašovanou takzvanou Základní cenu Čepro, která
i nadále reflektuje hodnotu cen pohonných hmot na burze
v Rotterdamu, ale nově zahrnuje také specifika trhu
s pohonnými hmotami v České republice. Díky tomu můžeme
pružněji reagovat na reálný vývoj velkoobchodních cen pohonných
hmot a z toho v konečném důsledku mohou profitovat i naši
zákazníci.
Je to pro ně zásadní změna?
Především je třeba připomenout, že se netýká všech zákazníků.
Nový způsob cenotvorby i nadále vychází z burzovních kotací
Platts, přičemž je primárně určen pro zákazníky s kumulovaným
měsíčním odběrem pohonných hmot nižším než půl milionu litrů. Jsem
přesvědčený, že nová cenotvorba nepředstavuje odklon od dosavadní
transparentní cenové politiky. Pouze byla doplněna o další vstupy
za účelem dosažení objektivní ceny, která zohledňuje specifické
aspekty českého trhu. Stávající, takzvaná formulová cenotvorba pak
nadále funguje paralelně vedle Základní ceny Čepro a je sjednávána
individuálně se zákazníky s kumulovaným odběrem vyšším než
těch půl milionu litrů.
Přispívá k lepšímu prodeji paliv, a tedy i výsledku
Čepra také spolupráce s francouzským koncernem Total, kterou jste
zahájili loni? Respektive, začali jste odebírat pohonné hmoty z
jeho rafinérie v saské Leuně?
Určitě k hospodářskému výsledku přispěl celkově dobrý nákup
motorových paliv a Total patří mezi naše význačné dodavatele
pohonných hmot. Takže i Total přispěl, i když spolupráce zatím
netrvá dlouho.
Budete s Totalem spolupracovat i jinak než jen v nákupu
pohonných hmot?
Vedeme určité diskuse, ale zatím nejsou ve fázi, že bychom je
mohli nějak konkrétně komentovat.
Jak moc jsou už dnes dodávky pohonných hmot od Totalu
pro vás významné?
Total už patří mezi naše nejvýznamnější partnery, co se týče
dodávek pohonných hmot pro naše potřeby mimo subjekty, jejichž
rafinérie jsou napojeny na produktovodní síť Čepra. To znamená mimo
Unipetrol a MOL. Na železnici patří Total mezi hlavní dodavatele.
Už několik let skladujete u nás v Česku německé rezervní
zásoby pohonných hmot. I za tím je ekonomika?
Také. Podařilo se nám nyní už potřetí, tedy pro třetí časový
cyklus, obhájit smluvní vztah s německou EBV (pozn.
Erdölbevorratungsverband - veřejnoprávní agentura Sdružení pro
předzásobení ropou). Na jaře tak začneme uskladňovat objem třetího
kontraktu. Ten bude pokračovat do roku 2020.
V Evropě možná není neobvyklé, že krizové rezervy
jednoho státu se skladují na území sousedního. Má ale po
zkušenostech české Správy státních hmotných rezerv, která roky
složitě vymáhala české krizové rezervy nafty z německých skladů
zkrachovalé Viktoriagruppe, tenhle přeshraniční byznys stále smysl?
Není tam jisté riziko v případě, že stát bude tyhle zásoby akutně
potřebovat?
Samozřejmě, že to smysl má. Alespoň v našem případě. Jde to ale
jen na základě toho, že si nás německá strana velmi důkladně
prověřila a vzájemná smlouva je precizní. Máme v ni zakotvený
přesný závazek, jak rychle a jakým způsobem musíme Německu jejich
zásoby v případě potřeby uvolnit. Celý proces je také pravidelně
kontrolován.
Česko má už delší dobu zásoby pohonných hmot a ropy na
necelých 90 dnů, což je pod limitem, který doporučuje Evropská
unie. Máte zprávy, že by se chystalo nějaké navýšení? Třeba na 120
dnů, o kterých se před lety hovořilo?
Takové informace aktuálně nemáme. Nevím o tom, že by stát
podobné navyšování chystal. Stále se vedou diskuse, jestli by měl
stát pro případné navýšení zásob přikoupit pohonné hmoty, tedy
ropné produkty, nebo spíš ropu jako surovinu pro jejich výrobu.
Pokud by se navýšení jednou řešilo pomocí ropných produktů, jejich
skladování pro potřeby České republiky vždycky
zajistíme.
To je přece samozřejmost. Jste státem vlastněný podnik a
patří vám velká většina veškerých skladů u
nás...
To je pravda. Ale mnoho lidí se nás ptá, zda neomezujeme našimi
obchodními aktivitami, třeba ve prospěch Spolkové republiky,
potřeby českého státu. Tak já zdůrazňuji, že v žádném
případě.
Máte sklady benzinu a nafty po celém Česku. Nebude ale
třeba stavět další?
Máme sice rozpracované možnosti investic do rozšíření
skladovacích kapacit, ale v této fázi, kdy se u nás stále víc mluví
o přechodu na alternativní zdroje, paliv jako je stlačený zemní
plyn CNG nebo elektromobilita, se jedná spíš o záložní
variantu.
Pokud mluvíme o těch alternativních palivech, mají
petrolejáři pod hrozbou pokut v řádu desítek až stovek milionů
korun ze zákona povinnost do konce příštího roku snížit emise
CO2 z množství všech prodávaných paliv o 6 procent
oproti roku 2010. Nyní jste ale teprve na úspoře nějakých 3,5
procenta. Je reálné to stihnout?
Myslím, že ano. Můžeme si pomoci právě prodejem těch alternativ.
Nově máme možnost si do toho celého mixu sledovaných paliv
započítávat i prodej nízkoemisních energií, jako je CNG, LPG,
případně elektřiny pro elektromobily. Ale ani tak to nebude lehké.
Hrozba tak vysokých pokut je ale natolik zásadní, že si vůbec
nepřipouštíme, že bychom limit nestihli splnit.
Obnovíte kvůli tomu jako nouzovou variantu i nabídku
biopaliv, jako je bionafta, čistý olej MEŘO nebo lihový benzin E85,
jejichž výroba je dražší než klasický benzin a nafta?
Ano. S tím dokonce pro rok 2020 počítáme. Takže to ani není
nouzová varianta.
Znamená to ale, že byste je, aby vůbec byla prodejná,
museli nabízet pod cenou? Takže byste na nich
prodělali?
Je to tak. Bude to pro nás náklad.
Takže na tom proděláte?
Ano. Ale už dneska si musíme to splnění povinné úspory kupovat.
Je to pro nás nákladová položka, ať už si kupujeme zákonem
vyžadovanou úsporu z CNG, z e-mobility, nebo jiného paliva, které
je schopné úsporu CO2 vygenerovat, tak pro nás je to
náklad. Musíme si to od daného subjektu koupit. Stejně tak do té
kalkulace zahrneme náklad na koupi drahého vysoce objemového
biopaliva, jako třeba to zmíněné MEŘO.
Co si myslíte o různých nařízeních a ekologických
limitech pro paliva?
To je těžké. Nikdo nezpochybňuje snahu chránit životní
prostředí. Vadí mi ale, že se na tu situaci nedíváme komplexně.
Například nasazení elektromobilů se považuje za něco, co má nulové
emise. Nulovou zátěž pro životní prostředí. Tak si to mohou
započítávat do plnění cílů výrobci automobilů. My jako ostatní
průmysl máme ale cíle nastavené odlišně. V podmínkách pro nás se už
zohledňuje, že například elektřina pro elektromobil se musela někde
s určitou zátěží pro životní prostředí vyrobit.
Není špatně i to, že se v těchto válkách za ekologii
nebere v potaz, že dnes i fosilní pohonné hmoty neničí životní
prostředí jako před lety a moderní benzinové i naftové motory mají
výrazně nízké škodlivé emise? Diesel auto je bráno jako strašák,
ale mnohá z nich neškodí ekologii víc než třeba auto na
plyn.
To je další věc, která hendikepuje myšlenku, kterou já jinak
považuji za správnou. To jest, co nejefektivněji snížit zátěž pro
životní prostředí.
Autor: Miroslav Petr, Zdroj: PETROLmagazín