17. 8. 2022
![plynovod](/media/233725/transalpinsky-ropovod.jpg)
Bylo-nebylo, bude-nebude
"Zamrzlý" projekt plynovodu Stork II z polského
Svinoústí do České republiky se začíná vlivem ruské agrese na
Ukrajině konečně hýbat. Česko nyní intenzivně jedná s Polskem
o urychlení výstavby tohoto plynovodu, zaznělo po návštěvě polského
premiéra v Praze.
K čemu je Stork II potřeba?
Spojením s Polskem bychom získali přístup k plynu neruského
původu, který se vozí po moři do tamních přístavů. Zkapalňuje se
proto, aby se ho na každou loď vešlo co nejvíc. Plyn, který Česko
potřebuje na rok, by vezlo zhruba šedesát největších plně
naložených tankerů. Z tankeru se zkapalněný plyn přesune do
LNG terminálu, kde se zase zplyňuje a pustí do potrubí. Právě
takhle by k nám přicházel z Polska. Pokud by se ovšem
realizoval plynovod Stork II.
"Budou pokračovat intenzivní jednání o infrastruktuře v oblasti
energetiky, především o plynovém propojení mezi Polska a Českou
republikou, tedy obnova projektu Stork II, který byl před lety z
české strany zastaven. A pokračuje také diskuse o možnosti využít
budované a rozšiřované kapacity v LNG terminálech na polské straně
pro Českou republiku," tvrdí Petr Fiala. Polsko se vynasnaží Česku
pomoci, řekl k tomu mimo jiné polský premiér Mateusz
Morawiecki.
Trochu historie nezaškodí…
Plán na propojení plynárenských soustav visegrádských zemí se
zrodil za českého předsednictví EU v roce 2009. Celoevropský
projekt nazvaný Severojižní propojení měl snížit závislost na
ruském plynu propojením zásobníků zkapalněného plynu (LNG)
v polském Svinoústí a na chorvatském ostrově Krk.
První část - plynovod Stork I - byl zprovozněn v roce 2011
a spojil Polsko s Českou republikou. Umožnil ale jen vedení
plynu z Česka do Polska. Stavba plynovodu stála 28 milionů eur
(cca 700 milionů Kč). Polovinu zaplatila Evropská unie z Programu
ekonomické podpory v energetice, který byl vyhlášen po plynové
krizi z roku 2009. Investice na české straně hranice dosáhla sedmi
milionů eur, tedy zhruba 170 milionů korun.
Na plynovod Stork I měl navázat plynovod Stork II, vedoucí od
hranic s Českem do Svinoústí, na českém území pak plynovod
Moravia. V Břeclavi měl na něj navázat plynovod BACI, vedoucí
do Rakouska. Projekt byl však v roce 2018 po nástupu ANO
zastaven. Teprve nyní se uvažuje o jeho obnovení.
Kdo za to může?
Stork II byl zařazený mezi evropsky významné projekty a Unie ho
byla ochotná podpořit zhruba třiašedesáti miliony eur. Jeho
zastavení společně s ukončením smlouvy o dodávkách ruského
plynu způsobilo, že je aktuálně Česká republika plně závislá na
dodávkách ruského plynu.
Bohužel, už za Sobotkovy vlády v roce 2016 se projekt začal
zadrhávat. Důvodem byl nezájem polské strany. Sobotka se situaci
pokusil zachránit tím, že uzavřel memorandum o spolupráci na
plynovodu s polskou premiérkou. Přesto plynovod nemáme dodnes a
politici se přou, kdo za to může. "V roce 2019 ztratil projekt
šanci na zisk evropské dotace. To byla chyba. Pokud to takhle
Evropská komise vyřadila, nepředpokládám, že by se tak stalo bez
konzultací s českou vládou. Obávám se, že vláda Andreje Babiše se
na to vykašlala," nechal se v dubnu slyšet bývalý premiér Bohuslav
Sobotka. "Já jsem v životě o tom nejednal, v životě jsem o tom
neslyšel. Pokud to dneska Sobotka kritizuje, tak to byl jeho
projekt," zareagoval na to však Babiš a jinde pak řekl: "Nikdy se o
tom nejednalo, protože Poláci řekli, že to nechtějí."
"Tvrdit, že to je záležitost Poláků a zodpovědnost Němců, je
prostě výsměch. Je to hlavně náš problém. My jsme měli mít
diverzifikované zdroje. Jestliže se to nerealizovalo, můžeme si
stěžovat sami sobě," tvrdí bývalý generální ředitel ČEZ Jaroslav
Míl, který byl za Babišovy vlády odvolán z pozici zmocněnce
pro jadernou energetiku.
Babišova slova, že o projekt ztratili zájem především Poláci,
však potvrdil také Václav Bartuška, zvláštní velvyslanec České
republiky pro otázky energetické bezpečnosti. "Tady není vina úplně
na české straně. My jsme v roce 2015 dokázali na tento projekt
získat peníze z fondů Evropské unie. Poláci však měli obavy,
že by tímto plynovodem mohl téci i ruský plyn z plynovodu
NordStream II, a tak chtěli odložit dokončení projektu až za rok
2019. Evropská komise na to řekla, že chce peníze zpátky, a projekt
obecného zájmu byl odložen. Základním problémem byla tedy obava
Poláků z posilování ruského vlivu, oni se už tehdy začali
intenzivně zbavovat veškeré závislosti na ruském plynu. A vsadili
na LNG a norský plyn. Takže šlo o politické rozhodnutí Poláků, a to
je nutno respektovat. Dnes by se nám ten plynovod hodil více než
Polsku," říká Václav Bartuška.
Karel Havlíček (ANO), bývalý ministr průmyslu a obchodu v
Babišově kabinetu, pak tvrdí, že se o projektu ještě za jeho éry
jednalo. Evropské unii zasílal souhlasné vyjádření. "Bylo to
tenkrát oficiálním stanoviskem České republiky, ale jaká byla ta
procedura, už teď přesně nevím," říká dnes Karel Havlíček. "Ten
projekt spadl pod stůl z jednoho jediného důvodu, a to, že Andrej
Babiš na to přestal tlačit a přestal Poláky žádat, aby Stork II
skutečně společně vznikl," myslí si však prezident Svazu obchodu a
cestovního ruchu Tomáš Prouza.
Viníků je celá řada
Od září roku 2011 je v provozu plynovod Stork I. Tento
plynovod umožňuje pouze dodávky z české do polské sítě, a to
v objemu do 500 milionů metrů krychlových ročně. Fakticky tak
slouží k vykrývání spotřeby v průmyslovém Horním Slezsku s pomocí
dodávek přes české území. Naopak Stork II měl zajistit obousměrnou
přepravu plynu, a to na úrovni 5 miliard m3 ročně ve
směru do České republiky a 7 miliard m3 ve směru do
Polska. Na české straně na něj měl navázal plynovod Moravia, který
má nahradit kapacitně nevyhovující potrubí z jihu na sever Moravy z
dob socialismu. Moravia je už ve výstavbě, ale bez propojení na
polskou síť.
Plán na Stork II také vznikl ve specifické době. Polsko tehdy
chtělo rozjet ve velkém těžbu břidlicového plynu a stát se
středoevropskou energetickou velmocí. Jenže těžba plynu z břidlic
se v Evropě (na rozdíl od Spojených států amerických) ekonomicky
nevyplatila, a tak zůstala jen ve fázi úvah a snů. V roce 2016
proto polská strana přehodnotila strategii a změnila priority svých
projektů v plynárenství. Prioritně se rozhodla realizovat projekt
Baltic Pipe, který do země přivede 10 miliard m3
norského zemního plynu ročně. Poláci zkrátka projekt Stork II
pozastavili jako nepotřebný. "A Stork II tím ztratil status
evropského projektu společného zájmu s možností získat finanční
prostředky od Evropské unie," vysvětluje mluvčí plynárenské
společnosti NET4GAS Vojtěch Meravý.
Jenže negativní postoj k výstavbě nových páteřních plynovodů měl
v minulosti také Energetický regulační úřad za éry Aleny Vitáskové
v letech 2011 až 2017. Regulátor měl tehdy obavy z nárůstu
regulovaných cen plynu pro koncové zákazníky, a blokoval proto i
výstavbu plynovodu Moravia.
Později byla ve hře ještě záložní varianta, a sice výstavba
česko-polského plynovodu na komerční bázi. V roce 2019
zaregistroval provozovatel českých plynovodů NET4GAS, stejně jako
polský Gaz-System, zájem obchodníků o přepravu zhruba miliardy
m3 ročně z Polska do Česka. Provozovatelé přenosových
soustav navrhli skromnější projekt o zmíněné kapacitě a ověřili
zájem účastníků trhu v závazné aukci. Ta ale skončila fiaskem.
Podle strohého oznámení na webu společnosti NET4GAS si "žádný
účastník trhu nezarezervoval žádnou přírůstkovou kapacitu ve výše
uvedené roční aukci kapacit, a proto skončil ekonomický test se
záporným výsledkem."
Konec dobrý, vše dobré?
Prakticky mrtvý záměr však znovu ožil po ruském útoku na
Ukrajinu. Z odbourání energetické závislosti na Rusku se rychle
stala jedna z českých i evropských priorit.
Polsko už slíbilo, že zdvojnásobí kapacitu plovoucího terminálu
na zkapalněný zemní plyn (LNG), jehož výstavbu chystá na moři
blízko Gdaňsku. Řekla to ministryně životního prostředí Anna
Moskwová, podle které si rozšíření tohoto zařízení vyžádala
rostoucí poptávka po dovozu plynu v České republice a dalších
zemích v regionu střední Evropy. Klíčem k zajištění energetické
bezpečnosti v Evropě je tak podle ministryně severo-jižní trasa,
která umožní využít terminály a propojení sítí v zemích sdružených
v iniciativě Trojmoří. Členy této polsko-chorvatské iniciativy je
dvanáct evropských států včetně České republiky, které leží v
oblasti mezi Baltským, Jaderským a Černým mořem a jejichž cílem je
mimo jiné vybudovat mezi sebou dopravní a energetickou
infrastrukturu.
Tak snad si to Polsko zase nerozmyslí…
Autor: Alena Adámková, Zdroj: PETROLmagazín číslo 3/2022